ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 р.	Справа № 520/12724/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, о справі №520/12724/25 
          за позовом           фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до           Головне управління ДПС у Харківській області                   
          про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі – ГУ ДПС у Харківській області, відповідач, апелянт), в якому просив:
- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області - №0009816-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 199680,00 грн визнати протиправним та скасувати в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 179712,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009815-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 36053,00 грн визнати протиправним та скасувати в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 32447,93 грн;
- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009882-2417-2030- UA63120270000028556 від 07.02.2025 на суму 55744,00 грн визнати протиправним та скасувати в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 50169,61 грн;
- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009818-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 45204,00 грн визнати протиправним та скасувати в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 40683,60 грн;
- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області -№0009817-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 8161,83 грн визнати протиправним та скасувати в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 7345,63 грн;
- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009881-2417-2030- UA63120270000028556 від 07.02.2025 на суму 12619,45 грн визнати протиправним та скасувати в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 11357,53 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суд від 13.10.2025, позов ОСОБА_1 - задоволено.
Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009816-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 199680,00 грн визнати протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 179712,00 грн.
Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009815-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 36053,00 грн визнати протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 32447,93 грн.
Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009882-2417-2030-UA63120270000028556 від 07.02.2025 на суму 55744,00 грн визнати протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 50169,61 грн.
Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009818-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 45204,00 грн визнати протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 40683,60 грн.
Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009817-2417-2030-UA63120270000028556 від 06.02.2025 на суму 8161,83 грн визнати протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 7345,63 грн.
Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0009881-2417-2030-UA63120270000028556 від 07.02.2025 на суму 12619,45 грн визнати протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 11357,53 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 2573,73 грн.
02.07.2025 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив:
- ухвалити додаткове рішення у справі №520/12724/25 про стягнення з ГУ ДПС у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.
Ухвалою від 07.07.2025 призначено заяву до розгляду у судовому засіданні.
Від відповідача до суду надійшло клопотання, в кому він просив:
- долучити заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з ГУ ДПС витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи № 520/12724/25;
- у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/12724/25 відмовити в повному обсязі.
Харківський окружний адміністративний суд, додатковим рішенням від 29 липня 2025 року, заяву представника ФОП Трусової А.О. про ухвалення додаткового рішення - задовольнив частково.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області є на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 
У задоволенні заяви в іншій частині вимог - відмовив.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції рішення ГУ ДПС у Харківській області, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні вимог клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що вважає необґрунтованими витрати позивача на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано у повному обсязі документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат.
ОСОБА_1 не погодилася з доводами апеляційної скарги та подала відзив на неї, у якому просила у задоволенні скарги відмовити, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційних скаргах, дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Харківській області підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За ч. 3 ст. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, ч. 7 ст. 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання правничої допомоги №2/1205 від 12.05.2025.
На підтвердження оплати послуг надання правничої допомоги позивачем до матеріалів справи також надані квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН5207 від 13.05.2025; №ПН7374 від 15.05.2025; №ПН8344 від 16.05.2025; №ПН10708 від 19.05.2025.
На виконання п.4.2 Договору №2/1205 від "12" травня 2025 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Леоновою Тетяною Олександрівною, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1073 видане 14.10.2011, сторонами 02.07.2025 складено акт №1 приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги.
Відповідно до вказаного акту, адвокатом надані послуги, передбачені вищезазначеним Договором, а саме надання правничої допомоги клієнту у адміністративній справі №520/12724/25. Загальна вартість робіт Адвоката склала: 20000 грн 00 коп без ПДВ.
Отже твердження апеляційної скарги про неподання позивачем документів на підтвердження витрат на правничу допомогу спростовується наявними у справі документами.
Колегія суддів при вирішенні питання про стягнення з ГУ ДПС у Харківській області витрат на правничу допомогу, враховуючи наведені обставини, а також зміст, якість та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, колегія суддів вважає заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи, колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів суму у розмірі усього 10000 грн.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки, викладені у постановах у Верховного Суду х № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 тощо з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналіз вказаної норми свідчить, що врахуванню підлягають висновки Верховного Суду лише щодо застосування конкретних норм права.
Відповідно до правового висновку, висловленого у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц: висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Наведені ГУ ДПС у Харківській області висновки Верховного Суду є висновками за результатом оцінки наданих учасниками справи доказів та установлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи та не стосується порядку застосування певних норм права, що мали би враховуватись судами попередніх інстанцій при розгляді аналогічних спорів. 
Крім того, посилання ГУ ДПС у Харківській області що ненадання позивачем попереднього розрахунку витрат якось вплинуло на його права не має під собою жодного обґрунтування, а тому відхиляється колегією суддів як безпідставне.
Також при ухваленні цього рішення колегія суддів враховує, що ГУ ДПС у Харківській області належним чином не вмотивувала жодних підстав апеляційної скарги стосовно повної відмови у задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, а також не вказало, яку суму податковий орган вважає спів мірною та обґрунтованою для стягнення з нього на відшкодування витрат, понесених позивачем на правничу допомогу.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ГУ ДПС у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України” (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна ГУ ДПС у Харківській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду І інстанції зміні у відповідній частині.
Керуючись ст. 132, 134, 139, 242, 243, 250, 252, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року по справі №520/12724/25 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року по справі №520/12724/25 в наступній редакції:
"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 439834954, вул Григорія Сковороди,46, м. Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп."
В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року по справі №520/12724/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  21.10.2025.