ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2667/25                Головуючий суддя І інстанції Спесивцев О. В.
Провадження № 22-ц/818/3622/25        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за заповітом

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року                                                        м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                Яцини В.Б.,
суддів колегії                Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 08 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболева Аліна Вікторівна, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач,  ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболева Аліна Вікторівна, в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 за номером в реєстрі нотаріальних дій 1241, посвідченого приватним нотаріусом Соболевою А.В. 28.08.2024 на користь ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 28.04.2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 08 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить зазначену ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду.
Скарга мотивовано тим, що на виконання вимог ухвали суду необхідно було надати докази та зазначити інформацію про майно, що становить спадкову масу після смерті ОСОБА_3 та охоплюється спірним заповітом з наданням доказів на підтвердження його ринкової вартості або вартості аналогічного за характеристиками майна, що необхідно для визначення територіальної юрисдикції справи.
Вказує, що разом із заявою про усунення недоліків подано заяву про забезпечення доказів із вимогою витребувати матеріали спадкової справи для встановлення спадкової маси та вирішення питання щодо підсудності розгляду справи.
Вважає, що у спадковій справі, заведеній ПН ХМНО Харківської області Соболєвою А.В. містять відомості про обставини, які підлягають доказуванню у справі та впливають на визначення підсудності розгляду справи. Отже самостійно наданих вказані доказі вона не має можливості.
Звертає увагу, що наявність нових недоліків не є підставою для повернення позову, зважаючи на той факт, що на момент постановлення ухвали Немишлянського районного суду м.Харкова від 28.08.2025 якою позовну заяву залишено без руху, вказані недоліки не було допущено.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення заяви заявникові, оскарження якої передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи. 
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.
Пунктами 2-9 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.
Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.          
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Встановлено, що ОСОБА_1   звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболева А.В. про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 08 травня 2025 року вказаний позов залишено без руху.
Залишаючи без руху позов, суд виходив з того, що згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Позивачем у позові вказується, що до спадкового майна після смерті ОСОБА_3 належить квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 , проте доказів на підтвердження вказаної обставини не надає. Так, згідно наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав, власником вказаної квартири вказано інших осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Надані позивачем копії Витягів зі Спадкового реєстру не містять інформацію ані щодо спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ані щодо спадкової маси, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 .
Відсутність повної інформації про склад спадщини після смерті ОСОБА_3 , її місце знаходження та її вартість унеможливлює перевірку дотримання позивачем правил підсудності при зверненні з цим позовом, що підлягає усуненню позивачем.
За наслідком чого позивачеві необхідно надати докази та зазначити інформацію про майно, що становить спадкову масу (спадкове майно) після смерті ОСОБА_3 та охоплюється спірним заповітом, з наданням доказів на підтвердження його ринкової вартості або вартості аналогічного за характеристиками майна (у випадку наявності кількох об`єктів), що необхідно для визначення територіальної юрисдикції справи.
Також позивачем в порушення ч.1 ст. 177 ЦПК України не надано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
За наслідком чого позивачеві додатково, необхідно надати копії позовної заяви та копії всіх поданих до позову додатків у відповідності до кількості відповідачів і третіх осіб.
Також позивачу необхідно уточнити процесуальний статус приватного нотаріусу Харківського   міського нотаріального округу Харківської області Соболевої Аліни Вікторівни.
Встановлено позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.
Згідно рекомендованого поштового відправлення, копію ухвали отримано ОСОБА_1 01.05.2025 року.
02.05.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява з додатками. У заяві позивач вказує, що 30.04.2025 року їй у додаток "Дія" надійшла ухвала суду про залишення позовної заяви без руху.
На виконання вимог ухвали вказує, що позов подано саме за місцем проживання відповідача - АДРЕСА_2 , що є територією Немишлянського районного суду м.Харкова. 
Зазначає, що положення ст.114 ЦПК України, яка передбачає подання позовів з приводу нерухомого майна за місцезнаходженням майна або основної його частини, не може застосовуватися при визначенні підсудності пред`явленого позову, оскільки у ньому ставиться питання визнання недійсним заповіту, а не визнання права на нерухоме майно. 
Також вказує, що при частковому ознайомленні із спадковою справою позивачем встановлено, що відповідно до змісту заповіту ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, включаючи відповідно нерухомість, розташовану: АДРЕСА_1 на яку батько позивача не встиг зареєструвати право власності. 
На адресу Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболевої Аліни Вікторівни 13.03.2025 позивачем направлялася заява щодо надання письмового роз`яснення (консультації) в порядку, визначеному Законом України «Про нотаріат», де також ставилося питання щодо надання інформації щодо обсягу спадкової маси. Відповіді на поставлені питання не отримані. 
Також вказує, що на усунення порушень щодо ненадання копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, додаються до зазначеної заяви копії позову із додатками для Відповідача та третьої особи. Щодо третьої особи, зазначає, що Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболева Аліна Вікторівни є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що недоліки скарги не усунуто в повному обсязі, вимоги ухвали у встановлений судом строк не виконані.
Зазначено, що позивачем у позові оспорюється заповіт, тобто односторонній правочин з розпорядження особою належним йому майном на випадок своєї смерті.
Таким чином, вимоги позивача за даним позовом пов`язані з нерухомим майном та відповідно, до визначення територіальної юрисдикції даної справи поширюються норми статті 30 ЦПК України щодо виключної підсудності.
При цьому, зі змісту позовної заяви, позивач вказує адресу відповідача, ОСОБА_2 – АДРЕСА_2 . 
Натомість, відповідно до інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.04.2025, зазначено, що за адресою АДРЕСА_3 відсутня інформація про зареєстрованих осіб, зокрема, ОСОБА_2 .
А тому, суд відхиляє посилання позивача в заяві, що позов подано саме за місцем проживання відповідача - АДРЕСА_2 .
Також, позивачем в якості додатків до заяви додано позовну заяву, в якій вказано в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболеву Аліну Вікторівну.
При цьому, у первісному позові процесуальний статус приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболевої Аліни Вікторівни позивач вказувала «третя особа». 
Тобто, на виконання вимог ухвали суду позивач фактично подає уточнену позовну заяву.
При цьому, уточнена позовна заява повинна відповідати загальним вимогами, які встановлені до позовної заяви. Так, позивачем додано копії вказаної уточненої позовної заяви з додатками для відповідача та третьої особи.
       За змістом ст. ст. 13, 175ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.
       Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).
ЄСПЛ провів лінію розмежування між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Слід зазначити, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи позивача, та у порушення норм процесуального права, дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п.3 ст.185 ЦПК України. Доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах позову.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу про повернення позовної заяви скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381,382,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немишлянського районного суду м. Харкова від 08 травня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі) до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення виготовлений 11 листопада 2025 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді                                                                        Ю.М.Мальований.

                                                                               Н.П.Пилипчук.