ПОСТАНОВА                                                                                      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 жовтня 2025 року                                
м. Київ
 
справа № 541/2681/21
провадження № 61-12065св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,                             Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом - Приватне підприємство «Актів-М Плюс»,
відповідачі за первісним позовом:  ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Альфа Банк», 
треті особи за первісним позовом: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, приватні нотаріуси Миргородського міського нотаріального округу Гіль Дмитро Володимирович та Гриб Юлія Миколаївна,
 
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідачі за зустрічним позовом: Акціонерне товариство «Альфа-банк», приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, Державне підприємство «Сетам»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Актів-М Плюс» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, приватні нотаріуси Миргородського міського нотаріального округу Гіль Дмитро Володимирович та Гриб Юлія Миколаївна, про визнання права власності на нерухоме майно, придбане з прилюдних торгів, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів та визнання недійсним акта про реалізацію предмета іпотеки
 
за касаційною скаргою Приватного підприємства «Актів-М Плюс» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року     у складі судді Городівського О. А. та постанову Полтавського апеляційного суду                      від 30 липня 2024 року у складі колегії суддів: Чумак О. В., Дряниці Ю. В.,                         Пилипчук Л. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2021 року Приватне підприємство «Актів-М Плюс» (далі - ПП «Актів-М Плюс», підприємство) звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати за ним право власності на 1/2 частини нежитлової будівлі, квасильного цеху, загальною площею 775,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вважаючи відповідний спосіб захисту належним та ефективним.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПП «Актів-М Плюс» посилалося на те, що                             03 травня 2019 року Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам») проводило електронні торги стосовно об`єкта нерухомості, а саме 1/2 частини нежитлової будівлі, квасильного цеху, загальною площею 775,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами електронних торгів ПП «Актів-М Плюс» стало переможцем цих торгів та придбало вказаний об`єкт нерухомості за 130 000,00 грн, з них 123 500,00 грн - безпосередня оплата за об`єкт. В подальшому приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. видав акт про реалізацію предмета іпотеки від 20 травня 2019 року котрий слугує підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна                         з прилюдних торгів. Разом з тим постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гіля Д. В. підприємству відмовлено у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Відмова у видачі свідоцтва обумовлена наявністю судового спору стосовно предмета електронних торгів.                       З аналогічних мотивів позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю. М. 
 
У зв`язку з цим позивач просив позов задовольнити.
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом,                            у якому просив визнати недійсними постанови приватного виконавця               Скрипника В. Л., про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1                                              з примусового виконання виконавчого напису № 8849, виданого 17 травня                          2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. про звернення стягнення на нежитлову будівлю, квасильний цех, загальною площею 775,80 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 ; визнати недійсними електронні торги від 03 травня 2019 року з продажу зазначеної нежитлової будівлі; визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 20 травня 2019 року.
 
Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що за результатами розгляду його позову виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. З огляду на цю обставину вважає відсутніми підстави для здійснення виконавчих дій.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області рішенням від 19 грудня 2023 року в задоволенні первинного позову ПП «Актив-М Плюс» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив. 
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що у разі придбання нерухомого майна на прилюдних торгах документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є саме свідоцтво про придбання нерухомого майна, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені торги. Оскільки ПП «Актив-М Плюс» свідоцтво про придбання нерухомого майна не видавалося, тобто воно не набуло відповідного права на спірне майно, немає підстав вважати порушеними права позивача за первісним позовом.
 
В задоволенні зустрічного позову суд відмовив через пропуск спеціальної позовної давності.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу ПП «Актив-М Плюс» задовольнив частково. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року змінив, відмовив у задоволенні позову ПП «Актив-М Плюс» з підстав, зазначених у мотивувальній частині постанови.
 
Рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову апеляційний суд не переглядав.
 
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що ПП «Актив-М Плюс» як переможець електронних торгів відповідно до укладеного правочину, має право на оформлення права власності в порядку встановленому законодавством. Враховуючи, що електронні торги є такими, що відбулися, та у судовому порядку не визнані недійсними, тобто є законна підстава для оформлення за позивачем права власності, апеляційний суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права буде саме оскарження дій нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва, а не визнання права власності на нерухоме майно, придбане                                           з електронних торгів.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У серпні 2024 року ПП «Актив-М Плюс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу,         у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПП «Актив-М Плюс» задовольнити.
 
Підставою касаційного оскарження вказувало те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12, від 21 вересня 2022 року                                    у справі № 908/976/19, від 22 вересня 2020 року у справах № 910/3009/18 та                                  № 462/5368/16-ц.
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що між ПП «Актів-М Плюс» і попереднім власником майна існує спір, що підтверджується поданням зустрічного позову, в якому ОСОБА_1 просив скасувати результати електронних торгів. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 активно заперечує проти задоволення позову про визнання права власності. Таким чином, оскарження постанови нотаріуса не є ефективним та законним способом захисту, адже попередній власник майна активно заперечує проти прав ПП «Актів-М Плюс».
 
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
17 жовтня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. перебувало виконавче провадження від 08 лютого 2019 року № 58322233 із примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., яким звернено стягнення на нежитлову будівлю, квасильний цех, загальною площею 775,80 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , для погашення заборгованості за кредитним договором перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк».
 
05 вересня 2019 року, в межах вказаного виконавчого провадження відбулися електронні торги щодо реалізації майна боржника ОСОБА_1 , а саме                          1/2 частини нежитлової будівлі, квасильного цеху, загальною площею 775,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Згідно з протоколом електронних торгів № 403479, проведених ДП «СЕТАМ», переможцем є ПП «Актів-М Плюс».
 
Після сплати ПП «Актів-М Плюс» коштів за придбане майно, приватний виконавець Скрипник В. Л. видав акт про реалізацію предмета іпотеки в якому роз`яснив право покупця на зверненню до нотаріуса для отримання свідоцтва.
 
25 червня 2019 року ПП «Актів-М Плюс» звернулося до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гіля Д. В. для отримання свідоцтва на майно, придбане з електронних торгів. 
 
Разом з тим нотаріус постановою від 25 червня 2019 року відмовив у видачі свідоцтва через наявність спору з приводу цього майна.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 22 березня 2021 року, у справі                                            № 541/1308/19 задоволено частково позов ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8849, виданий 17 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. про звернення стягнення на нежитлову будівлю, квасильний цех, загальною площею 775,80 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 . 
 
03 вересня 2021 року ПП «Актів-М Плюс» повторно звернулося до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю. М. для отримання свідоцтва на майно, придбане з електронних торгів. Водночас постановою від                      03 вересня 2021 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва через наявність спору                з приводу цього майна.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                       у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа   в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів,                  а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
 
У цій справі предметом спору за первісним позовом є визнання права власності на нерухоме майно, придбане з електронних торгів, у зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.
 
Суди встановили, що позивач на електронних торгах придбав нерухоме майно, яке перебувало в іпотеці банку, та двічі звертався до нотаріусів із заявами про вчинення нотаріальної дії та проведення державної реєстрації права власності за ним на придбане нерухоме майно, проте нотаріуси відмовили у видачі свідоцтва у зв`язку                              з наявністю спору щодо цього майна.
 
Згідно з частиною другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
 
Порядок реалізації арештованого майна визначається наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.
 
Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги.
 
Стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна як укладення договорів на біржах, ауціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, які мають встановлювати особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і зміст припису частини четвертої статті 656 ЦК України, згідно з яким до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
 
За змістом частини другої статті 638 та частини першої статті 640 ЦК України, моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту ним пропозиції щодо ціни.
 
Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса або посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, компетенції і порядку їх вчинення.
 
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені у статті 49 Закону України «Про нотаріат» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
 
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася                              з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» до нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси, належить видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). 
 
Така нотаріальна дія спрямована на фіксацію (підтвердження) факту продажу майна боржника покупцеві та переходу до останнього права власності на відповідне майно.
 
Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.
 
Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 зазначено, що: тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.
 
Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти                    у вчиненні нотаріальної дії (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі                                             № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19)).
 
Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.
 
Встановивши, що електронні торги є такими, що відбулися, та у судовому порядку не визнані недійсними, тобто є законна підстава оформлення за позивачем права власності, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що в спірному випадку ефективним способом захисту порушеного права буде саме оскарження дій нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва, а не визнання права власності на нерухоме майно, придбане з електронних торгів.
 
При цьому апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що ПП «Актив-М Плюс» як переможець електронних торгів відповідно до укладеного правочину, має право на оформлення права власності в порядку, встановленому законодавством.
 
Доводи касаційної скарги про належність обраного способу захисту з огляду на те, що між позивачем і попереднім власником майна існує спір, що підтверджується поданням зустрічного позову, є безпідставними та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права, які регулюють спірні правовідносини.
 
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночассуд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів                     у зв`язку з тим, що це перебуває поза межами його повноважень.
 
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені судом, оскаржуване судове рішення не суперечить правовим висновкам, які зазначені в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження. 
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте                       в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті    і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
З огляду на зазначене рішення місцевого суду у незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду в частині вирішення первісного позову слід залишити без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Актів-М Плюс» залишити без задоволення.
 
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 грудня 2023 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року в частині вирішення первісного позову залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,      є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко    В. М. Коротун  	
 	М. Ю. Тітов