Справа № 132/3429/24 
Провадження № 33/801/988/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
26 вересня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника – адвоката Голівського Вадима Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в м. за адресою – АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Голівського В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення, а тому за таке правопорушення не може нести відповідальність, оскільки не керував транспортним засобом, про що повідомляв працівників поліції та що було підтверджено показанням ОСОБА_3 , яка повідомила, що саме вона перебувала за кермом автомобіля.
Крім того адвокат вказує на те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, але оскільки він не є водієм, в проведенні цього огляду не було необхідності. 
ОСОБА_1 , який вважається повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи. 
Від захисника Голівського В.В. суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває у відпустці з 22.09.2025 по 11.10.2025 року.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 4 статті 294 КпАП України апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Дана справа надійшла до суду 18 вересня 2025 року, а відтак її апеляційний перегляд має бути здійснений в строк до 08 жовтня 2025 року, що унеможливлює задоволення клопотання захисника. 
Виходячи з приписів ч. 2 ст. 268 КпАП України, в яких наведено виключний перелік правопорушень, передбачених відповідними статтями КпАП України, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, беручи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, при розгляді такої справи, за умови обізнаності ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи, та відсутності саме його, як особи яка притягується до відповідальності, клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, у ч. 6 ст. 294 КпАП України зазначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 153058 від 18.10.2024 року ОСОБА_1 – 18 жовтня 2024 року о 00 год.25 хв. по вулиці Промисловій в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «Renault Megane», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя; тремтіння пальців рук; запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив пункт 2.5 ПДР України .
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою – поліцейським  взводу 1 роти 2 БУПП у Вінницькій області Матвійчуком М.О. та особою щодо якої він складено – ОСОБА_1 .  
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що у згаданому протоколі ОСОБА_1 не вказав , що не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1230 КУАП.
Незважаючи на заперечення  ОСОБА_1   своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статтею 130 КпАП України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина його у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення підтверджується, крім власне протоколу про адміністративне правопорушення, також: 
-рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого сержанта поліції Демченка М. від 18.10.2024 року, за змістом якого 18.10.2024 року о 00 год.25хв. на вулиці Промисловій в місті Калинівка, за порушення комендантської години, був зупинений транспортний засіб марки (моделі) «Renault Megane», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя; тремтіння пальців рук; запах алкоголю з порожнини рота), та якому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Драгер та в найближчому закладі охорони здоров`я, від чого водій ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі, за наслідками чого був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесена постанова серії ЕНА 3286778 за ч.2 ст.126 КУпАП;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.10.2024 року; 
-відеозаписом з відеореєстратора (нагрудної бодікамери) працівника органу Національної поліції з місця вчинення адміністративного правопорушення. 
Так, під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів з`ясовано, що фіксація подій починається з моменту зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки (моделі) «Renault Megane», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », за кермом якого перебував ОСОБА_1 оскільки вийшов із водійського місця. Під час спілкування із ОСОБА_1 у нього працівниками поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, але потім відмовився та повідомив, що в обідній час випив пиво.
Суд звертає увагу, що на досліджених судом відеозаписах з відеореєстраторів чітко зафіксовано, що під час спілкування працівників патрульної служби із ОСОБА_1 , останні звертались до нього «пане водій», проте ОСОБА_1 жодного разу не сказав, що не є водієм та не перебував за кермом. 
Вказаний відеозапис, що складається із двох файлів, є належним доказом у справі, оскільки на ньому чітко зафіксовані факти, які мають значення для правильного вирішення справи: встановлення особи водія, складення протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з ним. 
Зафіксовані відеозаписом обставини, надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. 
Доводи апелянта про те, що відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи є не безперервним, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у медичному закладі.
Посилання на покази свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила, що ніби вона перебувала за кермом транспортного засобу в момент зупинку, суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом технічних засобів співробітників поліції, на яких зафіксовано, що особа жіночої статі, як потім виявилось ОСОБА_4 , як під час зупинки автомобіля, так і впродовж з`ясування працівниками поліції обставин, перебувала на пасажирському сидіння біля водія.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі обставини про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними.
Водночас керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Як зазначалось вище диспозицією статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами.
За наведених обставин ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Голівського Вадима Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2025 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        І.М. Стадник