ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/8059/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу     Державної судової адміністрації України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 ( суддя Савонюк М.Я.)  в адміністративній справі №340/8059/24 за позовом   ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Кропивницького апеляційного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-1), Кропивницького апеляційного суду (далі - відповідач-2), у якій просить суд: 
визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо незабезпечення відповідача-2 в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;
зобов`язати відповідача-1 забезпечити відповідача-2 бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн; 
визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо нездійснення нарахування та виплати судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди судді за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн; 
зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 року по 10.12.2024 року включно, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року в сумі 3028 грн, з урахуванням виплачених сум; 
зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу, визначеного виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн, з урахуванням виплачених сум; 
зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу, визначеного виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за час перебування на посаді судді Кропивницького апеляційного суду, зокрема за період з 01.09.2024 по 10.12.2024, ним отримана суддівська винагороди та при звільненні – вихідна допомога у зв`язку з відставкою й грошова компенсація за невикористані відпустки. Розмір суддівської винагороди за цей період обчислено виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. Однак, позивач вказує, що нормою частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.  Відповідно до статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 № 966-XIV прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Водночас, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Разом з тим, на переконання позивача, оскільки зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, та до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилося, а тому відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди. Отже, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів розмір суддівської винагороди позивача за період з 01.09.2024 по 10.12.2024 не відповідає розміру, встановленому спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що також вплинуло і на розмір вихідної допомоги у зв`язку з відставкою та грошової компенсації за невикористані відпустки. З цих підстав позивач просить позов задовольнити.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Кропивницького апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн. 
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Кропивницький апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн.
Визнано протиправними дії Кропивницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно) суддівської винагороди, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого складає 2102,00 грн. 
Зобов`язано Кропивницький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя №3579/0/15-24 від 10.12.2024 позивач звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
На підставі вищевказаного рішення, наказом Кропивницького апеляційного суду №28-к від 10.12.2024 позивач відрахований зі штату суду (а.с. 44).
У період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (охоплений позовними вимогами) позивач отримував суддівську винагороду, обраховану з прожиткового мінімуму, який використовувався для обчислення базового розміру посадового окладу судді, на рівні 2102,00 грн, що не заперечується сторонами.
Також, у грудні 2024 року позивачу нараховано і виплачено вихідну допомогу у зв`язку з відставкою та грошову компенсацію за невикористані дні відпустки.
Не погоджуючись із розмірами виплаченої суддівської винагороди, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів” (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Статтею 4 Закону № 1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів”.
Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
За частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Отже, виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть, а розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Разом з цим, абз. 4, 5  статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб – 3 028 гривень. Прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн.
Наведені приписи статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, Відповідач-1 діяв на законних підставах.
Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року відповідно до абзацу четвертого статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” та абзацу четвертого статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду      у справі №240/9028/24.
У постанові Великої Палати Верховного Суду      від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зауважує, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” та абзацу п`ятого статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, відповідач діяв на законних підставах.
У п.п.104- 106 цієї постанови викладений наступний правовий висновок: “Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (п.111).
Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (п.112).
Отже, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, керуючись приписами статті 242 КАС України, застосовує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 та констатує, що правові підстави для задоволення позову відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 в адміністративній справі №340/8059/24 скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до  Державної судової адміністрації України, Кропивницького апеляційного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 02 вересня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 05 вересня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко