ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 380/10419/24 пров. № А/857/28081/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року (суддя – Клименко О.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2024 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неперерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи заробітну плату в ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5» за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи заробітну плату в ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5» за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року; зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року. З урахуванням зазначеного органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості в повному обсязі виконувати Угоду від 13 березня 1992 року. Оскільки у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 380/5085/23 немає зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року та повторно вирішити питання щодо призначення пенсії за віком позивачці відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням заробітної плати в ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5» за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року у Російській Федерації, то підстави для врахування заробітної плати, вказаної в довідках від 05 березня 2006 року № 03, від 14 січня 2012 року № 20 та від 12 січня 2016 року № 3, відсутні.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 380/5085/23, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії від 31 січня 2023 року № 134850009755; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її трудової діяльності з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року та повторно вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 24 січня 2023 року призначило позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – також Закон № 1058), зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року у ТОВ Фірма «Президент-Д» (Російська Федерація) та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року у Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5».
15 квітня 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії, враховуючи страховий стаж (заробітну плату) за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року на території Російської Федерації, з урахуванням виплачених сум.
Листом від 23 квітня 2024 року № 11327-11798/М-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивачку на її заяву від 15 квітня 2024 року, зокрема про те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 380/5085/23 їй зараховано до страхового стажу періоди трудової діяльності з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14 березня 2024 року № 134850009755 призначено пенсію за віком з 24 січня 2023 року, про що її повідомлено листом. Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 33 роки 10 місяців 08 днів, коефіцієнт стажу – 0,33833, без урахування заробітної плати. Щодо обчислення пенсії із врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в Російській Федерації, то з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року; зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 380/5085/23 не містить зобов`язання щодо врахування для обчислення пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в Російській Федерації. Отже, підстави для обчислення пенсії із врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в Російській Федерації немає.
Позивачка, вважаючи протиправною поведінку відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року у ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5», звернулася з цим позовом до суду.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року у ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5».

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із абзацами першим, другим частини першої статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Водночас статтею 4 Закону № 1058 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014 року).
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання 14 січня 1993 року) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Водночас згідно зі статтею 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка була чинною на час роботи позивачки, поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5).
Згідно з частиною другою статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.
При цьому необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13 березня 1992 року), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди від 13 березня 1992 року).
Суд відзначає, що Угодою від 13 березня 1992 року встановлено правила обчислення розміру пенсій.
Згідно із частиною третьою статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню під час обчислення пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту третього статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується під час первинного призначення пенсії в державах-учасницях Угоди.
Отже, наведені положення зазначених вище Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується під час встановлення права на пенсію і її обчислення. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.
Водночас обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Згідно з матеріалами справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її трудової діяльності з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року та з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року та повторно вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням цього страхового стажу відповідач призначив позивачці пенсію за віком з 24 січня 2023 року, що не ним не заперечується.
Тож з огляду на те, що періоди роботи позивачки з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року у ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5» зараховуються до страхового стажу позивачки та дають право на призначення пенсії, то, відповідно, і обчислення пенсії має проводитися із заробітку (доходу) за такі періоди роботи.
Розмір заробітної плати за вищевказані періоди підтверджується довідками від 05 березня 2006 року № 03 (видана ТОВ Фірма «Президент-Д») та від 14 січня 2012 року № 20, від 12 січня 2016 року № 3 (видані Філіалом «Моноліт» ТОВ «СМУ-5»), які наявні у пенсійній справі позивачки, що не заперечується відповідачем.
Вказані довідки про заробітну плату (дохід) за періоди з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року підписані керівниками відповідних підприємств та завірені їх печатками.
У довідках зазначено про те, що зі всіх сум, які до них включені, проведені відповідні відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації.
Апеляційний суд погоджується, що позивачка вчинила усі дії та подала усі документи, необхідні для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати, вказаної у згаданих вище довідках.
За цих обставин під час обчислення пенсії за віком позивачки підлягає врахуванню також заробітна плата за вказані вище періоди роботи, як це прямо передбачено частиною третьою статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року.
Щодо тверджень апелянта про те, що з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року; зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.
Законом України від 01 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі – Закон № 2783), яким зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що набрала чинності для України 14 липня 1995 року, зокрема, стаття 13 якої допускала прийняття на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення документів, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правової визначеності.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно з цією Угодою, а тому припинення Російською Федерацією з 01 січня 2023 року участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01 січня 2023 року.
Незарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди особам, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення. За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу, а також врахування заробітку (доходу) за ці періоди.
Варто зауважити, що відповідно до частини першої статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.
Отож, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи до 01 січня 2023 року враховуються під час призначення пенсії, а тому суд уважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстав для обчислення пенсії позивачки із врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в Російській Федерації, які мали місце до 01 січня 2023 року.
Апеляційний суд резюмує, що відповідач протиправно обчислив пенсію за віком позивачці з 24 січня 2023 року без урахування заробітної плати за періоди роботи з 25 березня 2000 року по 23 грудня 2005 року, з 14 січня 2008 року по 15 грудня 2017 року у ТОВ Фірма «Президент-Д», Філіалі «Моноліт» ТОВ «СМУ-5».

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року в справі №380/10419/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська