ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 300/8750/24 пров. № А/857/23004/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Гуляка В.В.	
 	Ільчишин Н.В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі № 300/8750/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,     Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення  	м. Івано-Франківськ	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Панікар І.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:

        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У листопаді 2024 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач)  у якій позивач, з уточненням позовних вимог, просив суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.10.2024 № 092750011429 про відмову у призначенні пенсії;
2) зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу та до пільгового стажу за Списком № 2 роботу:
-  на території Російської Федерації, а саме:
в Нафтогазодобувному управлінні «Муравленковскнефть» на посаді машиніста у період з 01.01.1992 по 19.04.1994 (2 роки 3 місяці 19 днів);
в спільному підприємстві (пізніше перейменоване у відкрите акціонерне товариство) «Сибнефть» на посаді водія третього класу у період з 13.03.1996 по 09.05.1998 (2 роки 1 місяць 27 днів);
у закритому акціонерному товаристві на посаді машиніста підіймача «Обьнефтеремонт» у періоди з 01.10.2000 по 14.02.2003 (2 роки 4 місяці 14 днів), з 04.03.2003 по 12.05.2004 (1 рік 2 місяці 9 днів) та з 04.02.2009 по 31.03.2009 (1 місяць 28 днів);
у відкритому акціонерному товаристві «Білоруське управління по збільшенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин» (ВАТ «Білоруське УПНП і КРС») на посаді машиніста підіймача у період з 15.05.2004 по 31.08.2008 (4 роки 3 місяці 17 днів), з 15.08.2012 по 31.01.2013 (5 місяців 17 днів);
у товаристві з обмеженою відповідальністю «ВТК-2» на посаді машиніста підіймача у періоди з 01.09.2008 по 26.09.2008 (26 днів), з 01.04.2009 по 11.08.2009 (4 місяці 11 днів), з 12.08.2009 по 12.05.2010 (9 місяців 1 день), з 16.05.2010 по 18.11.2010 (6 місяців 3 дні), з 20.11.2010 по 13.09.2011 (9 місяців 25 дні), з 15.09.2011 по 14.08.2012 (11 місяців);
у закритому акціонерному товаристві «Ермаковське підприємство по ремонту свердловин» на посаді машиніста підіймача у період з 12.02.2013 по 11.03.2013 (1 місяць), з 26.03.2013 по 04.12.2014 (1 рік 8 місяців 9 днів);
у товаристві з обмеженою відповідальністю «Управління технологічного транспорту КаРС» на посаді машиніста підіймача у період з 10.12.2014 по 14.10.2015 (10 місяців 5 днів), з 15.10.2015 по 25.04.2016 (6 місяців 11 днів), з 17.05.2016 по 30.06.2016 (1 місяць 14 днів), з 16.11.2018 по 09.07.2020 (1 рік 7 місяців 24 дні);
у товаристві з обмеженою відповідальністю «Ресурс» на посаді машиніста підіймача у період з 01.07.2016 по 30.11.2017 (1 рік 5 місяців);
у товаристві з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» на посаді машиніста підіймача у період з 01.12.2017 по 26.07.2018 (7 місяців 26 днів), з 03.08.2018 по 15.11.2018 (3 місяці 13 днів)
  у товаристві з обмеженою відповідальністю «Структум» з 01.08.2022 по 24.11.2022 (3 місяці 24 дні) та АТ  «Укргазвидобування» з 01.07.2024 по 20.09.2024 (2 місяці 20 днів).
- до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи, які вже зараховані пенсійним органом до загального стажу, а саме:
у Нафтогазодобувному управлінні «Муравленковскнефть» на посадах оператора підземного ремонту свердловин та помічника бурильника у період з 24.11.1987 по 15.02.1991 (3 роки 2 місяці 22 дні);
в Нафтогазодобувному управлінні «Муравленковскнефть» на посаді машиніста у період з 26.02.1991 по 31.12.1991 (10 місяців 6 днів);
  у товаристві з обмеженою відповідальністю «Структум» та АТ  «Укргазвидобування» з 16.12.2020 по 31.07.2022 (1 рік 7 місяців 16 днів), з 25.11.2022 по 30.06.2024 (1 рік 7 місяців 6 днів)».
3) зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б»  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  з 08.10.2024 - з дня звернення за пенсією.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі № 300/8750/24 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову в призначенні пенсії від 15.10.2024 № 092750011429.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу позивача: згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 : з 01.01.1992 по 19.04.1994, з 13.03.1996 по 09.05.1998, з 01.10.2000 по 14.02.2003, з 15.05.2004 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 26.09.2008, з 04.02.2009 по 31.03.2009, з 01.04.2009 по 11.08.2009, з 12.08.2009 по 12.05.2010, з 16.05.2010 по 18.11.2010, з 20.11.2010 по 13.09.2011, з 15.09.2011 по 14.08.2012, з 15.08.2012 по 31.01.2013,  з 12.02.2013 по 11.03.2013, з 26.03.2013 по 04.12.2014; згідно із записами вкладки до трудової книжки від 09.12.2014 серії НОМЕР_2 : з 10.12.2014 по 14.10.2015, з 15.10.2015 по 25.04.2016, з 17.05.2016 по 30.06.2016, з 01.07.2016 по 30.11.2017, з 01.12.2017 по 26.07.2018,  з 03.08.2018 по 15.11.2018, з 16.11.2018 по 09.07.2020; до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 24.11.1987 по 15.02.1991, з 26.02.1991 по 19.04.1994, з 13.03.1996 по 09.05.1998, з 01.10.2000 по 14.02.2003, з 15.05.2004 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 26.09.2008, з 01.04.2009 по 11.08.2009, з 12.08.2009 по 12.05.2010, з 16.05.2010 по 18.11.2010, з 20.11.2010 по 13.09.2011, з 15.09.2011 по 14.08.2012,  з 15.08.2012 по 31.01.2013, з 12.02.2013 по 11.03.2013, з 26.03.2013 по 04.12.2014, з 10.12.2014 по 14.10.2015, з 15.10.2015 по 25.04.2016, з 17.05.2016 по 30.06.2016, з 01.07.2016 по 30.11.2017, з 01.12.2017 по 26.07.2018, з 03.08.2018 по 15.11.2018, з 16.11.2018 по 09.07.2020, з 25.11.2022 по 30.06.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області невідкладно повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.10.2024, із врахуванням висновків суду.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує те, що страховий стаж за період роботи на території Російської Федерації має бути підтверджений відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документами, що видаються роботодавцями або відповідними державними органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації. При цьому, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалася на території Російської Федерації до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації за цей період. Водночас, відповідача зауважує, що 11.06.2022 року Російська Федерація в односторонньому порядку вийшла із Угоди про гарантії прав держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Тому, на думку відповідача, на цей час відсутні законодавчі підстави для зарахування трудового стажу роботи позивача на території Російської Федерації до страхового стажу. Крім того, відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи позивача час його роботи з  01.01.1992 року до 15.11.2008 року, оскільки, 19.06.2023 року Україна вийшла з Угоди про гарантії прав держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Додатково відповідач зазначив, що позивач не надав доказів проведення атестації робочого місця з метою віднесення певної роботи (посади) до шкідливих умов праці.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений  шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Про розгляд апеляційної  скарги  позивач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи міститься  відповідне відстеження вручених  рекомендованих поштових відправлень.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника. Суд проаналізував записи у трудовій книжці та встановив, що у ній є відомості про період роботи позивача на території Російської Федерації, а тому дійшов висновку про необхідність зарахування роботи позивача на території Російської Федерації до страхового стажу. Також суд вважає, що записи, які є у трудовій книжці, є належними доказами того, що відповідний стаж необхідно зарахувати до пільгового стажу. Суд звернув увагу, що у матеріалах справи є карти атестацій робочого місця. З огляду на цю обставину немає підстав для відмови у зарахуванні певних періодів роботи до пільгового стажу позивача. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 08.10.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Згідно з принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.
15.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення № 092750011429, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
У рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 12 років 3 місяці 22 дні, стаж роботи за Списком № 2  - 1 рік 3 місяці 14 днів. У рішенні вказано, що до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи в Республіці Білорусь та Російській Федерації після 01.01.1992, оскільки з 19 червня 2023 року внаслідок виходу України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених  Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) по 31 грудня 1991 року.
Отже, до страхового та пільгового стажу позивач відповідач не зарахував періоди роботи: з 01.01.1992 по 19.04.1994, з 13.03.1996 по 09.05.1998, з 01.10.2000 по 14.02.2003, з 04.03.2003 по 12.05.2004, з 04.02.2009 по 31.03.2009, з 15.05.2004 по 31.08.2008, з 15.08.2012 по 31.01.2013, з 01.09.2008 по 26.09.2008, з 01.04.2009 по 11.08.2009, з 12.08.2009 по 12.05.2010, з 16.05.2010 по 18.11.2010, з 20.11.2010 по 13.09.2011, з 15.09.2011 по 14.08.2012, з 12.02.2013 по 11.03.2013, з 26.03.2013 по 04.12.2014, з 10.12.2014 по 14.10.2015, з 15.10.2015 по 25.04.2016, з 17.05.2016 по 30.06.2016, з 16.11.2018 по 09.07.2020, з 01.07.2016 по 30.11.2017, з 01.12.2017 по 26.07.2018, з 03.08.2018 по 15.11.2018, з 01.08.2022 по 24.11.2022, з 01.07.2024 по 20.09.2024; до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 24.11.1987 по 15.02.1991, з 26.02.1991 по 31.12.1991, з 16.12.2020 по 31.07.2022, з 25.11.2022 по 30.06.2024.
Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Проаналізувавши спірне рішення відповідача, апеляційний суд встановив, що відповідач відмовив у зарахуванні до страхового та пільгового стажу роботи позивача періоди його роботи: з 01.01.1992 по 19.04.1994, з 13.03.1996 по 09.05.1998, з 01.10.2000 по 14.02.2003, з 04.03.2003 по 12.05.2004, з 04.02.2009 по 31.03.2009, з 15.05.2004 по 31.08.2008, з 15.08.2012 по 31.01.2013, з 01.09.2008 по 26.09.2008, з 01.04.2009 по 11.08.2009, з 12.08.2009 по 12.05.2010, з 16.05.2010 по 18.11.2010, з 20.11.2010 по 13.09.2011, з 15.09.2011 по 14.08.2012, з 12.02.2013 по 11.03.2013, з 26.03.2013 по 04.12.2014, з 10.12.2014 по 14.10.2015, з 15.10.2015 по 25.04.2016, з 17.05.2016 по 30.06.2016, з 16.11.2018 по 09.07.2020, з 01.07.2016 по 30.11.2017, з 01.12.2017 по 26.07.2018, з 03.08.2018 по 15.11.2018, з 01.08.2022 по 24.11.2022, з 01.07.2024 по 20.09.2024; до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи: з 24.11.1987 по 15.02.1991, з 26.02.1991 по 31.12.1991, з 16.12.2020 по 31.07.2022, з 25.11.2022 по 30.06.2024 лише з тих підстав, що 19 червня 2023 року Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року тому пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених  Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) по 31 грудня 1991 року.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав і громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійною забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави - учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захист) їхніх пенсійних прав.
Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що  для встановлення права на пенсію  громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь- якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.  Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувається  трудова діяльність.
Крім того, частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж,  взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
При цьому, на думку апеляційного суду, вихід України з 19 червня 2023 року із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачем на території Російської Федерації, до цього моменту, для призначення пенсії.
Це, зокрема, пояснюється тим, що у пункті 2 статті 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Апеляційний суд, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, вважає зазначені доводи відповідача безпідставними, оскільки припинення дії цієї угоди не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.10.2024 № 092750011429, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Що стосується можливості зарахування стажу роботи позивача до пільгового та страхового стажу роботи позивача, то апеляційний суд зазначає наступне.
У постанові від 29 березня 2023 року в справі № 360/4129/20 Верховний Суд зазначив, що обчислення стажу здійснюється, згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до  статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон № 1058-ІV), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  затвердженим  постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1  (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до абз.5 пп.3 п.2.1 Порядку № 22-1, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.
Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Додатком 5 до Порядку № 22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.
За змістом вказаної форми довідка повинна містити, зокрема, штамп органу, що видав довідку; ПІБ особи, якій довідка видана; суми заробітної плати та період, за який вона нарахована; підставу видачі довідки; ПІБ, посада та підпис уповноважених осіб.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що відповідач у спірному рішенні не проводив аналіз трудової діяльності позивача на предмет можливості зарахування його до страхового стажу роботи позивача, зокрема, не вдавався до аналізу довідок про періоди трудової діяльності позивача на території Російської Федерації, в тому числі про нараховану заробітну плату.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно перебрав на себе функції Пенсійного органу та вдався до аналізу трудової діяльності позивача на предмет можливості зарахування його до страхового стажу роботи позивача, оскільки відповідач з цього приводу не робив жодних висновків. Відповідач, відмовляючи у зарахуванні стажу роботи позивача до страхового стажу посилався лише на те, що Україна вийшла із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
Таким чином позовні вимоги про зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового та страхового стажу та призначення пенсії, апеляційний суд, в контексті спірних правовідносин, вважає передчасними, оскільки відповідач, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, не надав оцінку поданим позивачем документам, а виходив, виключно, з тих мотивів, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року для України припинила свою дію. 
Тому суд першої інстанції помилково зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати спірний період роботи позивача до пільгового стажу.
Однак, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на пенсію, апеляційний суд вважає, за необхідне, в порядку статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 08.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням мотивів, які наведені в цій постанові.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а  висновки суду першої інстанції є такими, що  зроблені за  неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак  апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям постанови про часткове задоволення позову шляхом:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.10.2024 № 092750011429 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08.10.2024, з урахуванням мотивів, які наведені в цій постанові.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених позивачем у даній справі, то колегія суддів зазначає наступне.
Враховуючи  положення  статті 139 КАС України,  у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та адміністративного позову, суд присуджує на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем  понесено витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. суді першої інстанції.
Як наслідок, суд присуджує  за рахунок бюджетного фінансування відповідача на користь  позивача  судові витрати по сплаті судового збору у розмірі  605,60 грн.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі № 300/8750/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.10.2024 № 092750011429 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням мотивів, які наведені в цій постанові.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. В. Гуляк