Справа № 758/13401/24                                                                            Суддя в суді першої інст. - Броновицька О.В.
Провадження № 33/824/4412/2025                                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
29 вересня 2025 року                                                                      м. Київ
 
         Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 червня 2025  року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
В С Т А Н О В И В: 
Судом встановлено, що  22.09.2024 року о 22 год. 59 хв., ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 12, керувала транспортним засобом «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду 0.90%, чим порушила вимоги п.2.9.а ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення,  передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Барановський О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Такі вимоги мотивує тим, що постанова суду є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою.
Зазначає, що  в матеріалах справи відсутні дані щодо повірки приладу «Драгер», у зв`язку з чим, результати огляду не можуть вважатися допустимим доказом. При цьому, зазначає, що ОСОБА_1 не погодилася з результатами приладу Драгер, про те, працівники поліції не запропонували їй пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я.
Крім того, захисник вказує, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1  її права, визначені ст. 268 КУпАП.
Також, захисник звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на момент апеляційного перегляду даної справи закінчилися, визначені ст. 38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності.
До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися, при цьому не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності, у зв`язку з чим вважаю за можливе матеріали провадження розглянути за відсутності учасників судового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1  вимог п. 2.9. а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в  матеріалах провадження доказами, а саме:
         - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 134876 від 22.09.2024, який складено уповноваженою особою, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом складеного щодо неї протоколу; даними тестування на алкоголь на технічному приладі «Драгер» від 22.09.2024 р., якими встановлено у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння з результатом 0,90 проміле; даними акту огляду на визначення стану сп`яніння від 22.09.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 згодна з результатами тесту; даними направлення водія ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння в медичному закладі; розпискою ОСОБА_1 від 22.09.2024 про зобов`язання не керувати транспортним засобом; даними постанови від 22.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП;  даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано обставини, викладені у протоколі.
          Зазначені докази відповідають критеріям достовірності,  належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність  винуватості ОСОБА_2   у порушенні нею вимог п.2.9. а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи захисника за яких він зазначає про недопустимість як доказу результатів приладу Драгер, є неспроможними, оскільки з роздруківки приладу Драгер вбачається дані щодо калібрування пристрою, містить зафіксований результат огляд та підпис уповноваженої особи. Крім того, актом огляду на визначення стану сп`яніння зафіксовано результати приладу Драгер, з якими погодилась ОСОБА_1 , поставивши власний підпис.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено її права та обов`язки у відповідності до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано обставини події.
         Доводи клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Барановського Ю.В. про необхідність закриття провадження у даній справі з тих підстав, що на момент апеляційного розгляду закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності не заслуговують на увагу, з огляду на положення ст. 38 КУпАП, якими визначено, що  адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як вбачається із матеріалів даної справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  складено 29.09.2024, тоді як постанова місцевим судом винесена 27.06.2025, тобто в межах строку, визначеного ст.38 КУпАП.
Таким чином, підстави для закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутні.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1   адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
          Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
 Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу залишити без задоволення,  а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 червня 2025 року  щодо   ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                 В.С. Полосенко