Дата документу 28.10.2025 Справа № 314/361/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний № 314/361/24 Головуючий в 1-й інстанції – Кіяшко В.О.
Провадження №22-ц/807/1573/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів:         Полякова О.З., 
        Трофимової Д.А., 
секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Усенко Антон Володимирович, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2025 року
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2024 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501362443 від 21.09.2021 р.. 
В обґрунтування зазначено, що 21.09.2021 між АТ «Альфа Банк» (12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ « Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ « Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.11.2022) та ОСОБА_2 було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501362443, відповідно до умов якої позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в поряду та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 307032,85 грн.
Рішенням Вільнянського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501362443 від 21.09.2021 у розмірі 253 803,82 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 3807 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Усенка А.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
АТ «Сенс Банк» не скористався своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
В засідання апеляційного суду апелянт і її представник до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що 21.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було підписано оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501362443 та графік платежів, за умовами якої сума кредиту становить 200 000,00 грн, тип кредиту: «Кредит готівкою», процентна ставка: 23,00 %, тип ставки – фіксована, процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди, строк кредиту – 60 місяців, дата повернення кредиту 21.09.2026.(а.с.4-5).
Згідно з пунктом 3 оферти кредит надається для:
- повернення заборгованості за кредитним договором. Розмір – 86105,78 грн; спосіб видачі – переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПУМБ;
- власних потреб. Розмір – 113894,22 грн, спосіб видачі- переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа - Банк», ЄДРПОУ 23494714.
Також між сторонами підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Крім того, 21.09.2021 між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, який містить всі умови кредитування.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 501362443 від 21.09.2021 станом на 31.08.2023 становить 307032,85 грн, яка складається з: 188139,21 грн – заборгованість за кредитом, 65664,61 грн – заборгованість по відсоткам, 53229,03 грн – заборгованість по комісії, 0,00 грн – заборгованість по штрафам, 0,00 грн – заборгованість по пені, 0,00 грн - заборгованість по штрафам за останній календарний рік за кредитним договором № 501362443 від 21.09.2021.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ « Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ « Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 30.11.2022.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Розмір відсоткової ставки визначений при укладені договору та погоджений відповідачем, також попередньо обумовлювався в паспорті споживчого кредиту.
Із наданих позивачем письмових доказів видно, що 21.09.2021 сторони уклали кредитний договір № 501362443 і відповідно до виписок по особовим рахункам з жовтня 2021 по лютий 2022 відповідачка сплачувала відповідні рахунки за користування кредитом.
Доведено, що позивач виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 щодо надання останній кредитних коштів на укладення угоди про надання споживчого кредиту.
Станом на 31.08.2023 відповідачка має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 188 139, 21 грн., за відсотками 65 664,61 грн. Розмір комісії, нарахованої з дати надання кредиту, становить 53 229,03 грн.
10 червня 2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у ЗУ «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції : «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з набуття" чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інщих платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отрріманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/ рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20, постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 у справі №204/224/21.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Матеріалами справи не встановлено необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Врахувавши, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст, 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Всупереч вищевказаних вимог, відповідачкою не надано доказів, які б спростовували наявність заборгованості за Кредитним договором.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними, а тому з ОСОБА_1 на користь банку судом обґрунтовано стягнуто заборгованість за кредитним договором № 501362443 від 21.09.2021 у розмірі 253803,82 грн., яка складається: 188139,21 - тіло кредиту, 65664, 61 - відсотки. 
Як зазначалось, згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі зазначено про незаконність рішення суду першої інстанції, проте не міститься жодних доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення. 
Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором є правильними.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Усенко Антон Володимирович залишити без задоволення.
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької  області від 30 квітня 2025 рокув цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 
Дата складання повної постанови 28 жовтня 2025 року.
Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді: О.З. Поляков Трофимова Д.А.