ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/4388/25                Головуючий суддя І інстанції Оболєнська С. А.
Провадження № 33/818/1361/25        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2025 року                                                        м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,
при секретарі                                        Шевченко Д.В.,
за участі
захисника                                        Хараїм О.В.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Хараїм О.В. на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 03 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -
у с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ,
- визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Накладено на  ОСОБА_1 , адміністративне стягнення:
-за ст.124 КУпАП – у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн);
-за ч.1 ст.130 КУпАП – у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на  ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою встановлено, що 10 травня 2025 року о 00 год 21 хв в селищі Малинівка по вулиці Малинова Чугуївського району Харківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки KIA SORENTO AE4YYE, скоїв дорожньо транспорту пригоду, під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запахалкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газаоналізатора Drager 6810, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 10 травня 2025 року о 23 год 10 хв в селищі Малинівка по вулиці Малинова Чугуївського району Харківської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки KIA SORENTO AE4YYE, не обрав безпечної швидкості для того, щоб безпечно керувати транспортним засобом, не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на сміттєві баки та металеву огорожу, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано збитків та порушені вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України – водій транспортного засобу не врахував безпечної швидкості руху, особливості багажу, стан транспортного засобу, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що результати огляду ОСОБА_1 за допомогою Газоаналізатора drager 6810 є недопустимими, оскільки з моменту останньої повірки робочого засобу вимірювальної техніки (калібрування приладу) пройшло більше 6 (шести) місяців, при цьому згідно листа від компанії, яка є єдиним дистриб`ютором відповідної продукції, повірка проводиться не пізніше ніж 1 раз на 6 місяців.
Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено з порушенням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та ч.6 ст.266 КУпАП, через що роздруківка результатів тесту є очевидно недопустимим доказом, а сам огляд в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним. 
Крім того, зазначала, що суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі серія ЕПР 1 №326640 від 11.05.2025 року, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому сторона захисту просить суд визнати даний протокол неналежним та недопустимим доказом, протокол не містить відомостей про результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, а не інспектором поліції. 
Захисник також просить суд вирішити питання щодо можливості застувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з чим надіслала клопотання про долучення до матеріалів справи відомостей що характеризують ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника Хараїм О.В., яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому обставини дорожньо-транспортної пригоди стороною захисту не оспорюються, а тому ці обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються. 
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 10 травня 2025 року о 00 год 21 хв в селищі Малинівка по вулиці Малинова Чугуївського району Харківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки KIA SORENTO AE4YYE, скоїв дорожньо транспорту пригоду, під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запахалкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газаоналізатора Drager 6810, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       
З відеозапису вбачається події, які відбувалися 10 травня 2025 року о 00 годині 21 хвилин, патрульні поліцейські прибули за викликом на місце ДТП.
На місці ДТП перебував ОСОБА_1 , який не заперечував факт керування транспортним засобом.
Працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій погодилвся.
Результат огляду– 1.09 промілле, що перевищує норму більш ніж у 5 разів (арк. 5)
З результатом огляду погодився, поставив підпис у протоколі.
       Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши позитивний результат, ним було складено протокол.
Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.
Дійсно, як слушно зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі, у протоколі не зазначено результат огляду, проведеного за допомогою драгера, проте такий недолік не є суттєвим, оскільки на аркуші 5 міститься результат тесту.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
Крім того, апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про те, що результати проведеного огляду є недопустимим доказом. 
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.
Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alcotest Drager №6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.
Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.
Отже, суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 6810, який використовується патрульною поліцією та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
Згідно з п.17 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05.06.2014 законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 (далі - Наказ) затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих ЗВТ, що перебувають в експлуатації, за категоріями. Для категорії законодавчо регульованих ЗВТ "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" цим Наказом встановлено міжповірочний інтервал в 1 рік.
Крім того, згідно інструкції до приладу Alcotest Drager 6810, яка є вільному доступі в мережі інтернет і є офіційною інструкцією від виробника, на арк. 26 зазначено, що алкотестер повинен проводити калібрування не рідше 1 раз на 12 місяців.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції в частині визнання проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager Alcotest 6810 допустимим доказом.
При цьому лист, на який посилається захисник, не приймається апеляційним судом, з огляду на наявність офіційної інструкції до приладу та норм Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»
Не приймаються апеляційним судом і доводи захисника щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Цей конституційний принцип знаходить свою галузеву конкретизацію в окремих законах, у тому числі - й в КУпАП. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 217 КУпАП посадові особи, що уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені названим Кодексом, лише у межах наданих їм повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. Звідси, при застосуванні адміністративної відповідальності суд зобов`язаний застосовувати виключно той вид (види) адміністративного стягнення і в тих розмірах та порядку, що визначенні за вчинене адміністративне правопорушення у відповідній санкції статі КУпАП.
Саме тому, оскільки у санкціях ст. 130 КУпАП закріплена імперативна вимога щодо обов`язкового накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на водіїв за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, то застосування цього виду стягнення за зазначене адміністративне правопорушення є обов`язком, а не правом суду. Водночас, відсутність у КУпАП норми, яка наділяла би суд повноваженнями не застосовувати таке стягнення за вчинене адміністративне правопорушення свідчить, що у разі не накладення такого стягнення має місце невиконання судом обов`язків, покладених на нього Конституцією і законом України.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає неприпустимим застосування положень КК України, оскільки положення КУпАП передбачають імперативну вимогу щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на водіїв за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Хараїм О.В.– залишити без задоволення.
Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 03 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали надати сторонам 13 жовтня року о 16 годині.

       Суддя                                                                 О.Ю. Грошева