ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р. 	Справа № 480/8348/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602  по справі №480/8348/24
за позовом  ОСОБА_1  
до  Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України 
про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати протокол засідання штатної військово- лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 27.05.2024 року № 4307;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2024 року в частині встановлення причинного зв`язку його захворювання та тяжкості отриманої травми, з прийняттям постанови відповідно до підпунктів 2.3.3 - 2.3.5 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в зазначеному свідоцтві про хворобоу від 15.11.2023 року причинний зв`язок хвороби був визначений та прописаний з таким формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов 'язане з проходженням військової служби». Апелянт не згоден з таким формулюванням причинного зв`язку захворювання, та вважає, що причинний зв`язок захворювання встановлений невірно, на що не звернув увагу суд першої інстнації. Зазначає, що у період з 03.07.2019 по 05.12.2019 позивач ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, що підтверджено довідкою від 09.12.2019. Начальником медичної служби в/ч НОМЕР_1 майором м/с ОСОБА_2 було складено довідку, що позивач ОСОБА_1 отримував лікування відповідно до його скарг. Під час медичного огляду 22.10.2018 року, як кандидата на військову службу за контрактом ніяких захворювань у позивача не виявили і його було визнано придатним до військової служби, що підтверджено відповідними документами. З цього можна зробити висновок, що захворювання в позивача ОСОБА_1 виникло саме під час виконання обов`язків проведення ООС на території Донецької та Луганської області. Надалі лікування по своєму захворюванню позивач отримував у КНП СОР СОКГВВ, що підтверджено випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 215 від 03.02.2020. В подальшому, на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, а саме: 05.03.2022 року, перебуваючи в н.п. Дмитрівка, Київська область, Бучанський район та приймаючи безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивач ОСОБА_1 отримав травму правого колінного суглоба. На той час первинну медичну карту (форма 100), яка необхідна була б позивачу для отримання в подальшому довідки про обставини травми (форма 5), останній не отримував, так як відмовився в той момент від евакуації до шпиталю, а лікування отримував безпосередньо на полі боя. Ці обставини, нажаль, не взяв до уваги суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у період з 03.07.2019 по 05.12.2019 позивач брав участь у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи у м. Часів Яр що підтверджено довідкою від 09.12.2019 № 504.
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 702 від 15.03.2024, позивач в період з 24.02.2022 по 07.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Дмитрівка, Бучанського району Київської області.
За результатами медичного огляду, проведеного гарнізонною військово-лікарською комісію НВМКЦ «ГВКГ» та на підставі статті 64-а, графи II Розкладу хвороб, позивача ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується довідкою ВЛК, оформленою свідоцтвом про хворобу від 15.11.2023 № 21489.
Згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії ЦВЛК ЗС України від 17.04.2024 № 2785, було розглянуто заяву (вх. № В-4442 від 24.04.2024) штаб-сержанта ОСОБА_3 , 1964 року народження, щодо встановлення причинного зв`язку його захворювань, з військовою службою, разом із доданими медичними та військово-обліковими документами останнього, розглянуто встановлений Позивачу діагноз та постанови ВЛК у наступних формулюваннях: “Поширений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз всіх відділів хребта, нефіксований правобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ступеня, функціональна нестабільність сегменту С3-С4 ІІІ ступеня та С5-С6 І ступеня, з вираженим больовим синдромом, проявами вертебро-базилярної недостатності при значному порушенні функцій хребта. Деформуючий артроз лівого колінного суглоба І стадії з больовим синдромом при незначному порушенні функцій. Набута поздовжня плоскостопість стоп ІІ ступеня, двобічний плантарний фасції з больовим синдромом без порушення функцій. Синдром хребцевої артерії з недостатністю кровообігу у вертебро-базилярному басейні на тлі антилістезу С3-С4, спондильозу. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. зі стійким цефалгічним синдромом, статокоординаторними порушеннями, пірамідною недостатністю. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Атеросклероз аорти. Недостатність МК, ТК з регургітацією І ст. СН І ст. Кіста печінки без порушення функції. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 1,3 м на праве вухо, 1,5 м на ліве вухо. Поширена форма вітіліго. Далекозорість правого ока в 1,0Д та лівого ока в 0,75Д”- ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ, “Наслідки травми (05.03.2022) правого колінного суглоба, лікованого оперативно (13.06.2023 – артроскопічна парціальна резекція заднього рога та тіла латерального та медіального менісків) у вигляді посттравматичного гонартроз І стадії з больовим синдромом при незначному порушенні функцій. Травма легка”- ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 та наданих до ЦВЛК ЗС України копій медичних та військово-облікових документів, ВЛК ЦВЛК ЗС України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення його вимог, викладених у заяві від 17.04.2024 щодо перегляду постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань, оформлених свідоцтвом про хворобу гарнізонної ВЛК НВМКЦ “ГВКГ” від 15.11.2023 № 21489 із прийняттям постанови про причинний зв`язок цих захворювань у формулюванні: “Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини”.
Не погоджуючись з протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 27.05.2024 № 4307, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що суд фактично не може переоцінювати вмотивованість рішення органу ВЛК в частині постановки особі конкретного діагнозу, правильності або неправильності визначення захворювань, причинного зв`язку захворювання або інших суттєвих понять, які перебувають в площині спеціальних медичних знань тощо. У позові позивач не ставить під сумнів законність процедури прийняття відповідачем спірного рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 106 Конституції України, Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту - Закон № 2232-XII).
За змістом частини першої статті 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 2 та 3 статті 1 Закону № 2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, взяття громадян на військовий облік, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За нормами частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (із змінами та доповненнями) (далі - Положення). Встановлення засад оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони здійснює Закон України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII (далі по тексту Закон № 1932-XII).
Підпунктом 1.1 пункту 1 розділу І Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Вказаним пунктом також визначено, що штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 Положення №402, підпунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у осіб, звільнених з військової служби визначають штатні ВЛК; у осіб, звільнених з військової служби інших військових формувань та військових формувань колишнього срср, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом.
У випадку прийняття штатними ВЛК рішення про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5,21.6 цієї глави, у розділ Х протоколу, заноситься відповідне рішення.
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених ТЦК та СП, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема,:
- захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях, зазначених в абзаці першому цього підпункту.
- захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами "а", "ґ" цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті "в" цього пункту.
Пункт 21.7 Положення № 402 визначає, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Відповідно до пункту 21.12 Положення №402 причинний зв`язок захворювань (поранень) у осіб, звільнених з військової служби, які пройшли медичний огляд раніше, у ВЛК розформованих військових або прикордонних округів, груп військ, родів військ (сил), визначають (переглядають) штатні ВЛК за територіальним принципом, де проживають особи, звільнені з військової служби, у межах територіальної відповідальності штатних ВЛК.
Згідно з пунктом 21.13 Положення № 402 за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Переглядаючи оскаржуване рішення, судова колегія враховує, що згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
ЦВЛК має право, зокрема переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
Як вбачається з матеріалів справи, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 та наданих до ЦВЛК ЗС України копій медичних та військово-облікових документів, ВЛК ЦВЛК ЗС України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення його вимог, викладених у заяві від 17.04.2024 щодо перегляду постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань, оформлених свідоцтвом про хворобу гарнізонної ВЛК НВМКЦ “ГВКГ” від 15.11.2023 № 21489 із прийняттям постанови про причинний зв`язок цих захворювань у формулюванні: “Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини”.
Згідно протоколу засідання військово-лікарської комісії ЦВЛК ЗС України від 17.04.2024 №2785, було розглянуто заяву (вх. № В-4442 від 24.04.2024) штаб- сержанта ОСОБА_1 , 1964 року народження, щодо встановлення причинного зв`язку його захворювань, з військовою службою, разом із доданими медичними та військово-обліковими документами останнього, а саме: 
копія Свідоцтва про хворобу гарнізонної ВЛК НВМКЦ "ГВКГ" від 15.11.2023 № 21489;
копія НОМЕР_2 від 04.05.2022; копія Довідки про безпосередню участь у БД в/ч НОМЕР_3 від 15.03.2024 № 702, в/ч НОМЕР_4 від 09.12.2019 № 504;
копія Карти мед. огляду кандидата на в/сл. від 22.10.2018; Копія Посвідчення серія НОМЕР_5 від 29.01.2020; Копія Довідки в/ч НОМЕР_1 ;
копії Виписок із медичних карт стаціонарного хворого закладів охорони здоров`я на 6 арк.; Копія Виписки із акту огляду Сумської обласного центру МСЕК № 2 від 14.02.2024; Копія Консультативного висновку травматолога від 07.09.2023;
копія Паспорта № 000755928 від 19.07.2017;
Встановлений позивачу діагноз та постанови ВЛК у наступних формулюваннях: "Поширений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз всіх відділів хребта, нефіксований правобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ступеня, функціональна нестабільність сегменту С3-С4 ІІІ ступеня та С5-С6 І ступеня, з вираженим больовим синдромом, проявами вертебро-базилярної недостатності при значному порушенні функцій хребта. Деформуючий артроз лівого колінного суглоба І стадії з больовим синдромом при незначному порушенні функцій. Набута поздовжня плоскостопість стоп ІІ ступеня, двобічний плантарний фасції з больовим синдромом без порушення функцій. Синдром хребцевої артерії з недостатністю кровообігу у вертебро-базилярному басейні на тлі антилістезу С3-С4, спондильозу. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. зі стійким цефалгічним синдромом, статокоординаторними порушеннями, пірамідною недостатністю. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Атеросклероз аорти. Недостатність МК, ТК з регургітацією І ст. СН І ст. Кіста печінки без порушення функції. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 1,3 м на праве вухо, 1,5 м на ліве вухо. Поширена форма вітіліго. Далекозорість правого ока в 1,0Д та лівого ока в 0,75Д"- ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ, “Наслідки травми (05.03.2022) правого колінного суглоба, лікованого оперативно (13.06.2023 - артроскопічна парціальна резекція заднього рога та тіла латерального та медіального менісків) у вигляді посттравматичного гонартроз І стадії з больовим синдромом при незначному порушенні функцій. Травма легка"- ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ, Згідно Свідоцтва про хворобу гарнізонної ВЛК НВМКЦ “ГВКГ" від 15.11.2023 № 21489, на підставі ст. 64-а, графи ІІ Розкладу хвороб - був визнаний - Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Під час розгляду встановлено, що штаб-сержант ОСОБА_1 , 1964 року народження, проходив військову службу з 19.10.2018 по 04.01.2024 - в/сл. за контрактом, приймав безпосередню участь у бойових діях з 03.07.2019 по 05.12.2019, з 24.02.2022 по 07.04.2022. Згідно виписок із медичних карток стаціонарного хворого закладів охорони здоров`я, лікувався з приводу вищезазначених захворювань.
Разом з тим, у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 Верховний Суд зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Крім того, питання визначення про причинний зв`язок захворювань є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку щодо причинного зв`язку захворювань, оскільки це виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 справа №810/5009/18, від 09.12.2020 справа № 814/2722/16, від 12.02.2021 справа №820/5570/16.
В свою чергу позивач не надав доказів порушення відповідачем процедури медичного огляду та порядку прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі №480/8348/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк