ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/33/25 Справа № 766/11308/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шестакова Я. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року                                                 м.Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.А., Остапенко В.О.
сторони справи:
позивач- ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна страхова компанія»,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду від 13 січня 2022 року, ухвалене суддею Шестаковою Я.В. у м. Херсоні, повне судове рішення складено 13 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В

В липні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі- ПрАТ «УПСК»,) з вищезазначеним позовом в якому просив стягнути з ПрАТ «УПСК» матеріальну шкоду в сумі 49 035,51грн., витрати пов`язані з проведенням експертизи розмірі 2500грн.; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10 000грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 01.11.2020 року на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 220 км+500м АЗС «WOG» № 20-03 з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 на паркувальному майданчику, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу, чим завдав матеріальні збитки. Постановою суду від 01.12.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 на день ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АРКС». Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, згідно висновку експерта № 6927 від 23.01.20021 року становить 240 253,73грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 93 925,89грн. Позивач в березні 2021 року звертався до відповідачів з вимогою сплати вартості завданого матеріального збитку на що отримав лист від страхоовї компанії, що відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування за вказаною подією. 26.05.2021 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатила позивачу 44 890,38 грн. страхового відшкодування. В зв`язку з тим, що страхове відшкодування сплачено позивачу частково, він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав.
Рішенням Херсонського міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі адвокат Ніц А.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди; висновок експерта №6927 є належним та допустимим доказом, суд повинен був взяти його до уваги, а також у суду були всі підстави стягнути моральну шкоду, заподіяну позивачу фактом пошкодження його майна в ДТП, оскільки було порушено звичний розклад його життя, він відчував психологічне напруження, розчарування та незручності, що потягло заподіяння моральної шкоди яка має бути відшкодована винуватцем ДТП.
Дана цивільна справа у зв`язку з надходженням після зміни підсудності до Дніпровського апеляційного суду, витребувана судом 08.11.2022 року, повторно 13.06.2025, надійшла до суду апеляційної інстанції 30.06.2025 року.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску з 05.09.2017 року.
01.11.2020 року об 13-00 год на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 220 км+500м АЗС «WOG» № 20-03 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 на паркувальному майданчику, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований, чим порушив вимоги 10.9 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2020 року справа № 766/18072/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення. В судове засідання ОСОБА_2 з`явився, вину визнав.
Згідно висновку експерта № 6927 складеного 23.01.2021 року (експерт ОСОБА_4 свідоцтво МЮУ № 851 від 23.08.2013 року)вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка сталася 01.11.2020 року становить 240 253,73грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля – 93 925,89грн.
Вартість проведення вказаної експертизи становить 2500,00 грн., що підтверджується рахунком № 117 від 11.12.2020 року та квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.1944582503.1 від 16.12.2020 року.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-9006213 від 18.09.2020 року.
03.03.2021 року представник позивача звертався до ОСОБА_2 з претензією в якій просив відшкодувати вартість завданого матеріального збитку в сумі 93 925,89 грн., на що отримав відповідь з пропозицією звернутися до страхової компанії, яка відповідає за це в розмірі ліміту відповідальності.
12.03.2021 року представник позивача звертався до ПрАТ «УПСК», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 93 925,89 грн за фактом ДТП яка сталася 01.11.2020 року, та отримав відповідь про те, що на вимогу надати транспортний засіб «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 для огляду, ОСОБА_1 було надано відновлений автомобіль, що є порушенням п.33.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином не має правових підстав для здійснення страхового відшкодування за вказаною подією через унеможливлення визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.
Листом СОД ФОМ « ОСОБА_5 » від 12.04.2021 року ПрАТ «УПСК» повідомлено про неможливість виконати огляд з фотофіксацією пошкоджень згідно замовлення від 22.03.2021 року, оскільки автомобіль «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату заявки було відремонтовано власником.
Таким чином судом встановлено, що оскільки транспортний засіб позивача, на момент звернення до відповідача з претензією, був відремонтований, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» це послугувало підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.
Згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №61219гд0оа від 17.09.2020 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована в АТ «Страхова компанія «АРКС».
АТ «Страхова компанія «АРКС» 25.06.2021 року сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 44 890,38 грн.
Згідно платіжного доручення № 17837 від 27.08.2021 року ПрАТ «УПСК» сплатило ПрАТ «СК «АРКС» суму страхового відшкодування у розмірі 29 584,93 грн., які виникли в порядку суброгації згідно полісу добровільного страхування цивільно-правової відповідальності АР-9006213. Сума такого відшкодування розрахована на підставі висновку № 5552 експертного автотоварознавчого дослідження зробленого 08.12.2020 року ФОП ОСОБА_6 на замовлення АТ «СК «АРКС» від 01.12.2020 року та підтверджена страховим актом ПрАТ «УПСК» № 044/037/012929/21/1 від 29.07.2021 року.
У висновку № 5552 визначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Land rover range rover» пошкодженого внаслідок ДТП станом на 01.11.2020 року складає 29 584,93 грн.
Даний висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5552 від 08.12.2020 року було здійснено на замовлення ПрАТ «СК «АРКС» від 01.12.2020 року зроблено щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику т/з «Land rover range rover» реєстраційний номер НОМЕР_2 . З даного висновку вбачається, що огляд представленого для дослідження автомобіля проводився 04.11.2021 року в присутності позивача ОСОБА_1 , який зауважень до акту не мав та правом на залучення експерта або аварійного комісара не скористався.
Таким чином, страховик, відреагував на повідомлення позивача про ДТП, здійснив самостійну оцінку вартості збитку, тому при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля, суд першої інстанції правомірно прийняв даний доказ на підтвердження суми заподіяної матеріальної шкоди.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неналежності в якості доказу висновку № 6927 від 23.01.2021 року, складеного експертом ОСОБА_4 , який суттєво різниться з висновком № 5552 від 08.12.2020 року, зробленим за заявою ПрАТ «СК «АРКС»; підписаний експертом, який не попереджений про кримінальну відповідальність, виконаний після спливу значного часу після настання ДТП, що вплинуло на визначення вартості запчастин та не виключає наявність інших пошкоджень автомобіля, отриманих за вказаний проміжок часу, крім того виконаний на замовлення позивача з порушенням п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення із ПрАТ «УПСК» матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вартості проведеного ремонту пошкодженого автомобіля, що позбавляє суд можливості встановити різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою страховиком та відновлювальним ремонтом, проведеним позивачем з відновлення автомобіля.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 979 ЦК України (в редакції на момент вчинення ДТП 05 травня 2023 року) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 161/14532/16-ц зробив висновок, що виходячи з наведених положень Закону, потерпілий має право на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 01.11.2020 року, до страховика винуватця ДТП ПрАТ «УПСК» позивач звернувся лише в березні 2021 року, після отримання страхового відшкодування від власної страхової компанії і після відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля. Факту ухилення представника ПрАТ «УПСК» від огляду пошкодженого автомобіля до проведення відновлювального ремонту не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем вимог про стягнення недоплаченого страхового відшкодування матеріальної шкоди.
Проте з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у стягненні моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 колегія суддів погодитися не може.
Положеннями ст. 23 ЦК України значено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.
Колегія суддів звертає увагу, що наявність моральної шкоди підлягає доведенню належними доказами у справі, одним зі таких доказів може слугувати судова психологічна експертиза. Однак, зважаючи на обсяг установлених у справі обставин, колегія суддів вважає доведеним факт заподіяння моральних страждань позивачу у зв`язку з пошкодженням її майна, що зумовлено необхідністю вчинення нею дій задля відновлення порушених прав, зокрема у судовому порядку, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн, враховуючи ступінь її доведеності позивачем, відповідає принципу розумності та справедливості, підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
З огляду на встановлені судом обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог, та стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Вимог щодо розподілу судових витрат в апеляційній скарзі не висунуто.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду від 13 січня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10000,00 (десять тисяч) грн. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення виготовлено 05 вересня 2025 року.

Головуючий суддя

Судді