ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1597/25  Номер провадження 33/814/936/25	Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю захисника Халупка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Халупка С.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець, 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 та ч.5 ст.126 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення – штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 07 липня 2025 року близько 01 години по автодорозі Київ-Харків, 151 км, будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за згоди правопорушника за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат склав 2,19 ‰.
Крім того, за наведених обставин водій ОСОБА_1 на 151 км автодороги Київ-Харків, повторно протягом року керував автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Машівського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі, з уточненими в засіданні апеляційного суду вимогами, захисник просить пом`якшити накладене стягнення, врахувавши визнання ОСОБА_1 вини та його щире каяття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який прохав пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.3 ст.130 КпАП України, за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.
Фактичні обставини, за яких ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно, протягом року, керував автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння на 151 км автодороги Київ-Харків, в апеляційній скарзі не заперечуються.
Доводи захисника про необхідність пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення не ґрунтуються на приписах закону.
Відповідно до ч.5 ст.126 КпАП України повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Санкцією ч.3 ст.130 КпАП України передбачено адміністративне стягнення для водіїв, а саме: накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника. 
Приписами ст.36 цього Кодексу встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
В даному випадку суддя місцевого суду, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують відповідальність (визнання вини та щире каяття), наклав на ОСОБА_1 мінімальне стягнення, передбачене наведеними приписами КпАП України.
Відповідно до положень ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому апеляційний суд погоджується, що накладене місцевим судом стягнення відповідає меті виховання та запобіганню вчиненню особою, що притягається до адміністративної відповідальності, нових правопорушень.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушень, передбачених частинами другою - п`ятою статті 126 та ст.130 КпАП України, звільнення від відповідальності за малозначністю, що ще раз підкреслює їх підвищену суспільну небезпечність.
Застосування стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом, цим Кодексом не передбачено.
Таким чином, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 та ст.36 КпАП України, а судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 цього Кодексу.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Халупка Сергія В`ячеславовича - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

         Суддя Полтавського апеляційного суду                                          Костенко В.Г