ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року	Львів	Справа № 380/25497/24 пров. № А/857/13803/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Матковської З.М. 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року (головуючий суддя: Мартинюк В.Я., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕВОВІТ» до   Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕВОВІТ», 20.12.2024 звернулося до суду з позовом в якому  просило:
- визнати протиправними дії та рішення щодо залишення без виконання заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені від 09.09.2024 № 46442857, яке оформлене листом ГУ ДПС у Київській області № 42419/6/10-36-04-01 від 24.09.2024 «Про розгляд заяви про повернення коштів» та скасувати таке рішення;
- зобов`язати прийняти до виконання та виконати заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені від 09.09.2024 № 46442857 (в електронному вигляді), сформувати та подати в порядку визначеному законодавством до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок (подання) щодо повернення грошових коштів в сумі 20537,02 грн.
Обґрунтовує позов тим, що відповідачем в порушення Порядку № 60 прийнято рішення, яке не передбачено цим Порядком, за результатами розгляду заяви про повернення коштів з бюджету. Крім того, позивач вважає, що має право на повернення переплачених коштів із земельного податку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позов задоволено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на те, що право на повернення надміру сплачених коштів має виключно платник податків, який безпосередньо сплатив їх відповідно бюджету. Враховуючи наведене, вважає, що оскільки перерахування коштів зі сплати земельного податку було ініційовано ОСОБА_1 зі свого власного поточного рахунку, позивач не має права на повернення надміру сплачених коштів.
Позивач, 15.05.2025 подав відзив на позов, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що така не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно квитанції за № 4НА7-8АОС-2В6В-4569 від 26.072024 відправник ОСОБА_1 , фактичний відправник – позивач, сплачено земельний податок з юридичних осіб в сумі   29626 грн 18 коп.
Позивач, 09.09.2025 звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені в сумі 20537 грн 02 коп., яка зареєстрована за № 46442857, згідно квитанції за № 2 від 09.09.2025.
Листом відповідача за № 42419/6/10-36-04-01 від 24.09.2024 згадана заява залишена без виконання.
Мотивами такого рішення було те, що право на повернення надмірно сплачених коштів має виключно платник податків, який безпосередньо сплатив їх до відповідного бюджету, а таким є ОСОБА_1 , який здійснив сплату податкового зобов`язання зі свого власного поточного рахунку.
За результатами розгляду скарги позивача на згадане рішення, Державною податковою службою України прийнято рішення від 05.12.2024 за № 36448/6/99-00-06-03-03-06, яким рішення залишено без змін, а скарга – без задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміст наявної у справі квитанції за № 4НА7-8АОС-2В6В-4569 від 26.072024 вказує на те, що фактичним відправником коштів з призначенням платежу «земельний податок з юросіб» є «ТОВ Левовіт», який і є платником податків та як наслідок має право на повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Абзацом першим пункту 43.1 статті 43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно із пунктом 43.3. цієї статті,   обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Пунктом 43.4 ст.43 ПК України передбачено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.
Отже, надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику податків, за заявою такого платника податку.
Згідно абзацу першого п. 43.5 ст.43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до статті 43 глави 1, статті 102 глави 9 розділу II, статті 166, пункту 179.8 статті 179 розділу IV Податкового кодексу України, частини другої статті 45 глави 8 розділу II та частини другої статті 78 глави 12 розділу III Бюджетного кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019   № 60, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 за № 370/33341, затверджено Порядок інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені (далі – Порядок № 60).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку № 60, платник податків має право на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені з єдиного рахунка, відкритого на ім`я ДПС у Казначействі.
Відповідно п. 2 Розділу ІІІ Порядку № 60, у заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок), та визначає напрям перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:
на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг;
на єдиний рахунок (у разі його використання);
на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, незалежно від виду бюджету;
у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.
Згідно із п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 Податкового кодексу України (Представники платника податків).
19.1. Платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.
19.2. Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.
19.3. Представник платника податків користується правами, встановленими цим Кодексом для платників податків.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно квитанції за № 4НА7-8АОС-2В6В-4569 від 26.072024 (а. с. 8) фактичним відправником коштів з призначенням платежу «земельний податок з юросіб» є «ТОВ Левовіт», який і є платником податку, а сплата цього податку відбулася з поточного рахунку ОСОБА_1 , який є директором ТОВ «ЛЕОВІТ».
Відповідач не заперечує факт переплати, однак вважає, що сума такої переплати повинна бути повернута  не позивачу, а відправнику коштів – ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки ОСОБА_1 , згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником ТОВ «ЛЕОВІТ» (а. с. 120) та саме ним, як директором ТОВ «ЛЕОВІТ», подано та підписано заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання та пені від 09.09.2024 № 46442857 (а. с. 16), а тому правові підстави для залишення без виконання цієї заяви контролюючим органом відсутні.
Отже, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 є представником платника податків – ТОВ «ЛЕОВІТ», а здійснення сплати з його власного рахунку не може бути перешкодою для повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені від 09.09.2024 № 46442857 (в електронному вигляді) щодо повернення грошових коштів в сумі 20537,02 грн.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Київській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд – 
постановив:
апеляційну Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду 03 березня 2025 року у справі № 380/25497/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська