справа № 373/2174/24                                         головуючий у суді І інстанції Свояк Д.В.
провадження № 22-ц/824/15795/2025                 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 листопада 2025 року                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Надточий К.О.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2  на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Свояка Д.В., у м. Переяслав-Хмельницький Київської області, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Центр надання соціальних послуг та соціальної інтеграції, виконавчий комітет Переяславської міської ради, орган опіки та піклування Студениківської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив суд визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити його її опікуном.
Заява обґрунтована тим, що  ОСОБА_3 є двоюрідної бабою заявника та є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, потребує постійного стороннього догляду, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На сьогоднішній день з усіх родичів ОСОБА_3 лише заявник має можливості бути її опікуном.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року заяву ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною. В іншій частині заяви  відмовлено. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Встановити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені ним у заяві про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. А також, вказує, що в даній ситуації, враховуючи відсутність інших родичів, які б виявили бажання бути опікунами над ОСОБА_3 та які б проживали у населеному пункті, ближчому до місця проживання ОСОБА_3 , враховуючи дії заявника ОСОБА_1 , які були вчиненні в інтересах ОСОБА_3 , вимоги ст. 63 ЦК України, відсутність обставин, визначених у ст. 64 ЦК України, можна прийти до висновку, що є законні підстави вважати подання виконкому Переяславської міської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 таким, що відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості. Як наслідок, є підстави обґрунтовано вважати, що заявник ОСОБА_1 зможе належним чином виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_3 .
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду в частині вирішення заяви про визнання ОСОБА_3 , недієздатною, сторонами не оскаржується, а відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Судом встановлено, що відповідно до копії довідки МСЕК серії КИО-1 № 104942 від 25 квітня 2000 року ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності довічно.
29 листопада 2022 року між Центром надання соціальних послуг та соціальної інтеграції та ОСОБА_3 , в інтересах якої виступив ОСОБА_1 , укладено договір про надання соціальної послуги «догляд стаціонарний» (стаціонар геріатричного профілю).
З 02 січня 2023 року ОСОБА_3 проживає в Центрі надання соціальних послуг та соціальної інтеграції, перебуває на повному державному утриманні і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою №150 від 30 квітня 2024 року, копіями медичної картки пристарілого (інваліда), який оформляється в будинок-інтернат та довідки для направлення інваліда в будинок-інтернат.
Як вбачається з висновку лікаря-психіатра ЦНС та СІ ОСОБА_6 № 151 від 30 квітня 2024 року, за час перебування ОСОБА_3 у відділенні на фоні призначеного лікування позитивної динаміки не відмічається, зважаючи на це направляється на СПЕК для вирішення питання позбавлення дієздатності та призначення опікуна.
ОСОБА_3 є двоюрідною бабою заявника  ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2023 року, виданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 28 грудня 2023 року № 00042919864 вбачається, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_8 , матір - ОСОБА_9 .
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 28 грудня 2023 року № 00042919923 вбачається, що 24 грудня 1964 року укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яка змінила прізвище на ОСОБА_11 .
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 28 грудня 2023 року № 00042919901 вбачається, що 14 липня 1990 року укладено шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , яка змінила прізвище на ОСОБА_13 . Шлюб розірвано 13 вересня 1994 року.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 28 грудня 2023 року № 00042919886 вбачається, що 22 вересня 2000 року укладено шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , яка змінила прізвище на ОСОБА_15 .
З архівної довідки від 13 грудня 2023 року № Г-112/04-15 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_16 , батько - ОСОБА_17 , мати - ОСОБА_18 .
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 28 грудня 2023 року № 00042919972 вбачається, що ОСОБА_19 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько - ОСОБА_20 , мати - ОСОБА_21 .
З копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 вбачається, що 27 жовтня 1974 року укладено шлюб між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , яка змінила прізвище на ОСОБА_24 .
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 28 грудня 2023 року №00042920040 вбачається, що 27 жовтня 1974 року укладено шлюб між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , яка змінила прізвище на ОСОБА_24 .
Копіями свідоцтв про смерть НОМЕР_3 та НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_8 .
14 березня 2024 року укладено договір довічного утримання (догляду) між ОСОБА_25 та ОСОБА_4 .
З копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 вбачається укладення 08 вересня 2017 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_26 , яка змінила прізвище на ОСОБА_13 .
У довідці від 08 травня 2024 року № 244 Студениківської сільської ради зазначено про те, що ОСОБА_1 періодично здійснював догляд за ОСОБА_3 , а у 2022 році влаштував її до Центру надання соціальних послуг та соціальної інтеграції.
17 жовтня 2024 року Центр надання соціальних послуг та соціальної інтеграції повідомив, що ОСОБА_3 знаходиться у стаціонарному відділенні психоневрологічного профілю з 02 січня 2023 року, постійно знаходиться у ліжку.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 315504703 від 18 листопада 2022 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_27 .
З документів про стан здоров`я заявника вбачається, що він не має протипоказань за станом здоров`я щодо опікунства.
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності - комп`ютерне програмування.
З двох місць проживання ОСОБА_1 у м. Кривий Ріг надано йому позитивні характеристики. До кримінальної відповідальності не притягується, судимості не має, в розшуку не перебуває.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 528-ц/22ц від 23 січня 2025 року ОСОБА_3 страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - шизофренію, параноїдальну, із безперервним перебігом (F 20.00 за МКХ-10); за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
21 квітня 2025 року виконавчий комітет Переяславської міської ради, як орган опіки та піклування, надав подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 .
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наявні усі законні підстави для визнання ОСОБА_3 недієздатною, тому у цій частині заява підлягає до задоволення. Відмовляючи в задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що наразі відсутні підстави вважати, що заявник належним чином зможе виконувати обов`язки опікуна, що передбачені ст. 63, 67 ЦК України. Зокрема, щодо створення для ОСОБА_3 , яка потребує постійного стороннього догляду, необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням за обставин, що заявник постійно проживає у населеному пункті за 350 км. від місця проживання ОСОБА_3 . При цьому, дії заявника щодо влаштування ОСОБА_3 у заклад з цілодобовим доглядом у м. Переяслав і те, що він у заяві до суду та протягом розгляду справи не виявив бажання вжити заходів, як б свідчили про його намір у повній мірі виконувати обов`язки опікуна, дають підстави для висновку, що наразі призначення заявника опікуном ОСОБА_3 не відповідатиме її інтересам.
У свою чергу до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_3 орган опіки та піклування за місцем її проживання, відповідно до статті 67 ЦК України, зобов`язаний дбати про неї, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 41 ЦК України визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24),від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24), від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711св24) та від 17 вересня 2025 року у справі № 686/21841/24 (провадження № 61-4759св25).
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування).
Відповідно до пункту 3.1 Правил опіки та піклування для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що наразі відсутні підстави вважати, що заявник належним чином зможе виконувати обов`язки опікуна, що передбачені ст. 63, 67 ЦК України. Зокрема, щодо створення для ОСОБА_3 , яка потребує постійного стороннього догляду, необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням за обставин, що заявник постійно проживає у населеному пункті за 350 км. від місця проживання ОСОБА_3 .
Крім того, як було встановлено судом,  ОСОБА_3 перебуває у Центрі надання соціальних послуг та соціальної інтеграції у м. Переяслав, з 2022 року по теперішній час та знаходиться на повному державному утриманні. Будь яких даних про особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним внесене до суду подання не містить.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині відмови у призначенні заявника опікуном недієздатної ОСОБА_3 , колегія суддів вважає безпідставними, адже при ухваленні рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції керувався відповідними нормами матеріального права, що регулюють питання призначення опікуна.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.
За приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі  № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
Разом з тим, внесене до суду подання не містить висновків, а матеріали справи доказів, які б свідчили про необхідність призначення заявника опікуном, з огляду на те, що він є особою призивного віку, а матеріали справи не містять доказів, що  заявник у відповідності до вимог закону має чинну відстрочку чи бронювання  на час мобілізації  під час військового стану в Україні.
 Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
За таких обставин, висновки суду першої інстанції  про відсутність підстав до задоволення заяви відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення а судового рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2   залишити без задоволення.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 опікуном залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
         Повне судове рішення складено 13 листопада 2025 року.

Головуючий                                                                      Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                   Кашперська Т.Ц.
                                                                
      Яворський М.А.