П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/13732/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
21 жовтня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, третя  особа - Херсонська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (СП СО ПР), третя особа - Херсонська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури сфері оборони Південного регіону щодо ненарахування та невиплати позивачу всіх належних при звільненні сум, а саме заробітної плати - посадового окладу за період з 25.04.2023 по 30.04.2023 з урахуванням коефіцієнта 1,5 та коефіцієнта 2 за період з 01.05.2023 по 21.06.2023, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України №391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» (в редакції від 25.04.2023) та неврахуванні коефіцієнту 1.5, за період з 25.04.2023 по 30.04.2023 та коефіцієнта 2 за період з 01.05.2023 по 21.06.2023 при визначенні суми грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік; 
- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону здійснити у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України №391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» (в редакції від 25.04.2023) нарахування та виплату позивачу заробітної плати, а саме посадового окладу прокурора окружної прокуратури з урахуванням коефіцієнта 1.5 за період з 25.04.2023 по 30.04.2023 та коефіцієнта 2 за період з 01.05.2023 по 21.06.2023, а також перерахувати та виплатити грошову компенсацію за 42 невикористаних календарних дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 20 березня 2023 року №11к, ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.
Відповідно до наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 18 червня 2024 року №107к, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону з 20 червня 2024 року. Відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності прокуратури регіону провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільнені.
14.12.2023 позивач звернувся до СП СО ПР із заявою про виплату йому не нарахованої заробітної плати, а саме посадового окладу прокурора окружної прокуратури з урахуванням коефіцієнта 1,5 у період з 25.04.2023 по 30.04.2023 та коефіцієнта 2 у період з 01.05.2023 по 15.06.2023 відповідно до положень Постанови № 391.
Листом від 22.12.2023 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати заробітної плати з урахуванням зазначених коефіцієнтів.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII«Про прокуратуру» (Закон № 1697-VII).
Частиною 1 ст. 81 Закону №1697-VII визначено, що заробітна плата прокурорів регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. 
Так, Постановою № 391, яка регулює питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану (Постанова №391) (в редакції, що діяла з дати набрання чинності, – з 28.04.2023 до набрання чинності змін, внесених 16.06.2023, – по 21.06.2023) встановлено на період воєнного стану підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів 1,5 та 2 для працівників державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих чи активних бойових дій.
Підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів, передбачених пп. 1 п. 1 зазначеної постанови, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця.
Для цілей цієї постанови розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на території можливих чи активних бойових дій (п.п. 3 п. 1 Постанови № 391). 
Таким чином, юридичними підставами для підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів 1,5 та 2 є: 1) проведення активних та/або можливих бойових дії на територіях, включених до затверджених переліків; 2) безпосереднє здійснення працівниками державних органів своїх повноважень на територіях можливих чи активних бойових дій; 3) розташування робочого місця працівників саме на території можливих чи активних бойових дій, де вони здійснюють свої повноваження (з метою достовірного обліку фактично відпрацьованого працівниками часу протягом місяця); 4) затверджений керівником державного органу перелік працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на території можливих чи активних бойових дій. 
Вказані юридичні підстави є невід`ємними складовими при вирішенні питання щодо підвищення працівникам розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів. Відсутність однієї з підстав унеможливлює здійснення підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів для цілей цієї постанови. 
Так, відповідно до ч. 8 ст. 91 Закону України "Про державну службу" повноваження керівника державної служби в органах прокуратури здійснює керівник відповідного органу прокуратури.
Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про прокуратуру» окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури.
Враховуючи оперативну обстановку проведення бойових дій в окремих регіонах України у зв`язку зі збройною агресією з боку російської федерації, з метою забезпечення прав працівників на здорові і нешкідливі умови праці та ефективного виконання функцій прокуратури, наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (з 17.03.2023 – відповідач) від 28.12.2022 № 90 визначено з 05.01.2023 розташування робочих місць для працівників Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері – за місцем постійної дислокації у м. Херсоні, а також тимчасових робочих місць – у м. Миколаєві (без затвердження конкретного переліку працівників). 
26.04.2023 керівник Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони звернувся до відповідача із проханням скасувати наказ від 28.12.2022 № 90 та визначити місце дислокації Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за адресою: м. Херсон, пров. Пугачова, 5 (без зазначення конкретного переліку працівників).
Наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 26.04.2023 № 47 визнано такими, що втратили чинність із 27.04.2023 п.п. 1, 2 Наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 28.12.2022 № 90 "Про визначення робочих місць працівників Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері", керівнику Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони наказано забезпечити виконання повноважень підпорядкованих прокурорів та функціональних обов`язків державних службовців, працівників з обслуговування та робітників прокуратур (без зазначення конкретного переліку працівників) з дотриманням їх прав на здорові і безпечні умови праці, згідно із визначеною територіальною юрисдикцією органу прокуратури (п. 2 наказу № 47).
Наказом Генерального прокурора "Про окремі питання забезпечення функціонування спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах окружних)" від 17.03.2023 № 75 установлено, що спеціалізовані прокуратури у сфері оборони (на правах окружних) реалізовують функції прокуратури відповідно до компетенції в межах територій, визначених додатком до цього наказу, зокрема Херсонська спеціалізована прокуратура у сфері оборони з розташуванням у місті Херсоні.
Вказане вище свідчить про відсутність конкретного затвердженого керівником переліку працівників, зокрема ОСОБА_1 , які безпосередньо здійснювали повноваження на територіях можливих чи активних бойових дій з визначенням конкретного розташування їх робочих місць в місті Херсон.
Крім того, з метою застосування норм Постанови № 391 та їх поширення на прокурорів, Офіс Генерального прокурора звернувся до Міністерства економіки України.
У відповідь Міністерство економіки України повідомило листом від 11.05.2023 №99840-23, що з метою застосування єдиних підходів щодо оплати праці працівників державних органів, норми Постанови № 391 можуть поширюватися на державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, та робітників органів прокуратури, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на території активних (можливих) бойових дій.
Щодо поширення норм Постанови № 391 на прокурорів, Міністерство економіки України повідомило, що відповідно до ст. 81 розділу IX Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Також встановлено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років і виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Вказана стаття Закону України "Про прокуратуру" передбачає порядок, вимоги та розміри преміювання прокурорів, виплати щомісячних надбавок за вислугу років (в тому числі ч. 7 ст. 81 цього Закону надано повноваження Уряду затвердити Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років). 
Отже, оплата праці прокурорів має здійснюватися виходячи виключно із норм ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".
Колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта про те, що виплата, передбачена Постановою № 391 є іншою виплатою прокурору, передбаченою законодавством, оскільки вказаною постановою встановлено лише підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів 1,5 та 2.
Водночас, згідно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», який має вищу юридичну силу, розмір посадового окладу прокурора визначається виключно вказаним законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Вказана гарантія не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону України «Про прокуратуру», однак такі зміни до Закону не вносились.
Таким чином, єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір заробітної плати прокурора є Закон України «Про прокуратуру», а відтак норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати заробітної плати прокурора) застосовуватися не можуть, у тому числі Постанова № 391.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що Постанова № 391, яка прийнята Кабінетом Міністрів України 25.04.2023, набрала чинності з дня її опублікування в Урядовому кур`єрі, тобто з 28.04.2023, тоді як позивач просить застосувати визначений цією постановою коефіцієнт 1,5 з 25.04.2023.
Також, включення м. Херсон з 01.05.2023 до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, здійснювалося на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.07.2023 № 199 "Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією", який набрав чинності з дня його офіційного опублікування, а саме, з 21.07.2023, через що і застосування до посадового окладу коефіцієнту 2 здійснювалося починаючи з 21.07.2023. Тоді як, позивача звільнено з посади прокурора 20.06.2023.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати йому всіх належних при звільненні сум, а саме заробітної плати – посадового окладу за період з 25.04.2023 по 30.04.2023 з урахуванням коефіцієнта 1,5 та коефіцієнта 2 за період з 01.05.2023 по 21.06.2023, відповідно до положень Постанови № 391 та неврахуванні коефіцієнту 1,5 за період з 25.04.2023 по 30.04.2023 та коефіцієнта 2 за період з 01.05.2023 по 21.06.2023 при визначенні суми грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік є безпідставною та не підлягає задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність задоволення похідних вимог щодо перерахування та виплати грошової компенсації за 42 невикористаних календарних дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.