ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
6 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 229/313/23
провадження № 51-5523км24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового
засідання                            ОСОБА_4 , 
прокурора                            ОСОБА_5 ,
захисника                            ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції);
представника
потерпілої                            ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022052140000179, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком районного суду, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. 
Згідно до вироку суду солдат ОСОБА_8 , 24 липня 2022 року в проміжок часу приблизно з 20:00 до 21:15, перебуваючи в салоні автомобіля «VW Transporter» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), дорогою від населеного пункту Яблунівка до населеного пункту Керамік Донецької області, будучи невдоволеним поведінкою солдата ОСОБА_9 , котрий голосно розмовляв по мобільному телефону, використовуючи при цьому нецензурну лайку, зробив останньому зауваження та попросив вимкнути телефон, оскільки по визначеному напрямку дороги було небажано використовувати мобільний зв`язок.
Однак ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, зухвало поставився до такого зауваження та почав з ним лаятися, висловлюючи образливі слова в адресу ОСОБА_8 , до зупинки автомобіля. 
Приблизно о 21:20, після зупинки автомобіля на трасі Н-20 біля зупинки «Очеретине» неподалік населеного пункту Керамік, та одразу після виходу з автомобіля, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ґрунті висловленої словесної образи виникла бійка, в ході якої ОСОБА_9 , завдав ОСОБА_8 удару кулаком в область щелепи, від чого той впав на землю.
Тоді, будучи вкрай обуреним такими діями та бажаючи помститися за спричинені тілесні ушкодження, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з мотивів помсти, підвівся, пройшов до правої бокової двері автомобіля, заздалегідь знаючи, що перед початком бійки вони там залишили свої автомати, взяв найближчий АКС-74 (який був ввірений ОСОБА_10 ), перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, дослав патрон в патронник, наблизився до ОСОБА_9 , який в цей час стояв спереду вказаного автомобіля та з відстані близько 5-7 метрів здійснив в його напрямку 19 пострілів, спричинивши ОСОБА_9 13 вогнепальних кульових поранень, від яких він помер на місці.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. 
На думку захисника, в основу вироку суду покладено недопустимі та неналежні докази (зокрема, показання свідків, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо), які містять протиріччя та поза розумним сумнівом не підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вбивства потерпілого, а тому його слід визнати невинуватим і виправдати. 
Захисник зазначає, що згідно показань ОСОБА_8 , вбивства потерпілого він не вчиняв та мотиву на це не мав. При цьому після удару ОСОБА_9 в область щелепи він втратив свідомість, а прийшовши до тями побачив, що лежить на землі біля автомобіля і хтось знову вдарив його ногою по голові та він ще раз втратив свідомість. Однак вказана версія засудженого не була спростована органом досудового розслідування.
Вважає, що суд апеляційної інстанції формального розглянув апеляційну скаргу сторони захисту, мотивованої відповіді на всі її доводи не надав, та погодився з вироком місцевого суду, перерахувавши наведені в ньому докази. 
Отже, судові рішення не відповідають вимогам статей 370, 419 КПК і підлягають скасуванню.  
У запереченнях на касаційну скаргу захисника, прокурор просить залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни. 
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор та представник потерпілої заперечували проти задоволення цієї скарги.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Водночас Суд звертає увагу, що в поданій касаційній скарзі захисник серед іншого, не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, тоді як їх перевірка, як зазначалося вище, на підставі положень статей 433, 438 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.
Тобто, такі доводи касаційної скарги не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки Суд не вправі виходити за межі фактів та обставин, установлених у судах першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Згідно зі ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. 
Відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені мотиви, з яких цей суд виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.
Висновок суду першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Водночас, будучи допитаним у суді першої інстанції ОСОБА_8 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в день події між ним і ОСОБА_9 в машині стався конфлікт, від останнього чув в свою адресу прокльони, погрози «я тебе вб`ю через кущі», потім потерпілий почав штовхатись та казав «давай вийдемо поговорим як чоловіки». Потім він відкрив двері та випав з машини, не зрозумівши чи його вдарив чи штовхнув ОСОБА_9 . Упав обличчям донизу, піднявся, потерпілий почав хапати за одяг, вони почали штовхати один одного, однак їх розтягли присутні. 
Тоді, він поклав автомат в машину, зняв каску, бронежилет і вони знов почали битися. Від одного з ударів ОСОБА_9 в щелепу він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то перебував біля передньої частини автомобіля, біля колеса, намагався піднятися, однак хтось вдарив його знову ногою і він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то лежав на животі, не міг зрозуміти що трапилось, підняв автомат і зрозумів, що це не його, випустив автомат з рук і пішов за своєю зброєю. В цей момент із задньої частини автомобіля вискочив ОСОБА_11 , закричав «що ти наробив». Поряд з автомобілем стояли бронежилети, побачив потерпілого, який лежав на спині, до нього підбіг ОСОБА_12 , крикнув що у потерпілого є пульс, ОСОБА_9 занесли до машини і поїхали. З ним залишились ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , котрі на його запитання що сталося, не відповідали. Після цього він став плакати, оскільки почав усвідомлювати, що відбувається і був у шоці. Зазначив, що не вбивав потерпілого та не мав такого мотиву, а всі показання свідків є неправдивими. 
Суд першої інстанції проаналізував і належним чином оцінив вищенаведені показання ОСОБА_8 та дійшов висновку, що його твердження про непричетність до вчинення злочину не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. 
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що суд ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 , обґрунтовано послався на показання свідків, протоколи слідчих дій та висновки експертиз, зміст і оцінка яких детально викладена у вироку суду. 
Так, як видно з вироку, свідок ОСОБА_15 у суді підтвердив, що в машині між потерпілим і засудженим відбулась словесна перепалка, в ході якої вони погрожували вбити один одного. По приїзду на місце між ними зав`язалась бійка, вони скинули бронежилети, зброя була в машині. ОСОБА_9 наніс декілька ударів ОСОБА_8 в голову, останній залишився лежати перед бусом на землі, проте він не був без свідомості, оскільки відповідав на запитання. Свідок наказав йому лежати до закінчення розвантаження машини, на що він погодився. Потерпілий стояв зліва перед бусом, всі займались перевантаженням речей, окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були напідпитку. Присутні відійшли позад буса і в цей час попереду буса роздалися 5-7 пострілів. Почув, як ОСОБА_8 біля буса сказав: «Пацан сказав, пацан зробив», підняв руки до гори і кинув автомат. Зазначив, що коли всі підбігли до місця, звідки стріляли, побачили в руках ОСОБА_8 автомат, який його викинув. Інших пострілів з автомату на місці події не було. 
Допитаний у суді свідок ОСОБА_14 пояснив, що він почув постріли, обернувся і побачив як стоїть ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 з автоматом в руках здійснює постріли в нього. Потерпілий впав, а ОСОБА_8 після цього підняв руки, кинув автомат і сказав щось на кшталт «я це зробив». Свідок підтвердив, що після сутички між ними командир забрав у ОСОБА_8 автомат і кинув в машину, а автомат потерпілого стояв біля дверей буса. Також підтвердив загрози ОСОБА_8 на адресу потерпілого: «Я тебе завалю». ОСОБА_14 зазначив, що бачив, що саме ОСОБА_8 стріляв в потерпілого, автобус не перекривав видимість, було темно, але все видно. 
Свідок ОСОБА_11 у суді розповів про обставини події та зазначив, що ОСОБА_8 свідомість не втрачав, оскільки з ним розмовляли. Підтвердив, що бачив як ОСОБА_8 взяв автомат, переключив його із запобіжника, направив в їх бік та почав стріляти, де неподалік стояв ОСОБА_9 . Він бачив в спалахах від пострілів обличчя ОСОБА_8 , котрий потім кинув автомат, підняв руки і сказав «Пацан сказав, пацан зробив». Свідок побачив на землі потерпілого, поклав руку йому на серце, почув, що воно б`ється і вони поїхали до лікарів. Підтвердив, що у ОСОБА_8 забрали автомат та кинули в середину буса, а потерпілий свій автомат поставив біля дверей. Зазначив, що крім ОСОБА_8 ніхто з автомата не стріляв. Свідок ОСОБА_13 пояснив, що коли всі перевантажували продукти з машини, хлопці залишилися: ОСОБА_9 з лівої сторони машини, а ОСОБА_8 лежав на землі по іншу сторону, при цьому обидва казали, що все нормально. Потім почув 6-7 автоматних пострілів, підбіг на перед машини і побачив, що ОСОБА_9 лежить, а ОСОБА_8 підняв руки і сказав: «Пацани, я єто зробив», кинув зброю на дорогу. Зазначив, що під час перебування разом з  ОСОБА_14 біля ОСОБА_8 , у останнього почалась істерика, він кричав і плакав, благав застрелити його, що він таке зробив. Коли приїхала машина командира, ОСОБА_8 вже був спокійний і на запитання хто це зробив, відповів: «Да, це я зробив», подав руки, йому наділи кайданки і увезли. Зазначив, що коли почув постріли, ОСОБА_14 сказав: «Там ОСОБА_15 завалив ОСОБА_16 ». 
Будучи допитаним у суді свідок ОСОБА_12 пояснив, що конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 переріс у бійку, проте їх розтягнули. Він пішов перевантажувати речі та згодом почув постріли. Вибігши із-за мікроавтобусу він побачив, що ОСОБА_8 кинув автомат і сказав щось на кшталт «Я завалив ОСОБА_16 ». Підтвердив, що окрім обвинуваченого з автомата ніхто не стріляв. Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він здійснив огляд тіла, впевнився, що потерпілий мертвий, поранення були несумісні с життям (поранення голови, черепної коробки, тулубу, грудної клітки, живота). Свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_8 збирався їхати на позиції, перед цим у нього стався конфлікт з ОСОБА_9 , який вже був випивши, всі сіли в машину та поїхали. Зазначив, що він вмовляв ОСОБА_8 не їхати разом з потерпілим через постійний сварки. 
Крім цього судом було допитано свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , потерпілу ОСОБА_21 та експерта ОСОБА_22 , показання яких детально відображені у вироку. 
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в основу вироку були покладені належні та допустимі докази, а саме: протоколи огляду трупа від 25 липня 2022 року (оглянуто труп ОСОБА_9 , виявлені та описані множинні пошкодження, труп на правлено для проведення СМЕ); протокол огляду місця події від 13 листопада 2022 року (виявлено на місці події предмети схожі на гільзи, калібру5-45 мм, в кількості 19 штук); протокол огляду транспортного засобу від 25 липня 2022 року (при огляді автомобіля виявлено плями бурого кольору та зроблено змиви); протокол огляду речей від 25 липня 2022 року (оглянуто два автомата АК-74. Встановлено, що у першого автомата з маркуванням «НОМЕР_4», «НОМЕР_3», в патроннику наявний патрон калібру 5,45, а у магазині, що приєднаний до автомата наявні 10 патронів. У другого автомата з маркуванням «НОМЕР_5», «НОМЕР_2» в приєднаному магазині 30 патронів калібру 5,45); висновок експерта № СЕ-19/104-22/24515-БЛ від 1 вересня 2022 року (крім іншого встановлено, що перший автомат, є 5,45-мм автоматом Калашникова (АК-74) № НОМЕР_2 (1981 р.в.), другий - є 5,45-мм автоматом Калашникова (АК- 74) № НОМЕР_3 (1982 р.в.). Автомат придатний до стрільби.); висновок експерта № СЕ-19/104-22/36359-БЛ від 22 листопада 2022 року (крім іншого встановлено, що вилучені 19 гільз під час проведення ОМП від 13 листопада 2022 року, були стріляні з 5,45-мм автомата Калашникова «АК-74», заводський серійний № НОМЕР_3, 1982 р.в., що наданий на дослідження. Автомат був закріплений за потерпілим ОСОБА_9 ); протоколи слідчих експериментів проведених за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 (свідки розповіли про обставини події та відтворили їх); висновок судово-психіатричного експерта від 5 жовтня 2022 року (встановлено, що ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, як і на даний час); висновок експертизи № 3709 від 15 серпня 2022 року (встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала від численних вогнепальних кульових поранень голови, тулубу та кінцівок з ушкодженням головного мозку, хребта, обох легень, печінки, правої нирки, шлунка та кишковика. При експертизі трупа виявлено 13 вогнепальних кульових поранень. Вказані ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті у короткий проміжок часу, від дії 13 компактних снарядів, при пострілах імовірно чергами з неблизької дистанції. Поранення голови, тулуба та калитки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а вогнепальні поранення правого передпліччя та лівого стегна - до категорії легких тілесних ушкоджень); висновок судово-медичної експертизи № 3709/41-Е від 6 січня 2023 року (крім іншого, встановлено, що локалізація та характер виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виключають можливість їх утворення за обставин та в час, вказаних у постанові про призначення експертизи. Вказано в якому положенні міг знаходитись потерпілий та нападник в момент нанесення ушкоджень. Зазначено, що ушкодження утворились у дуже короткий проміжок часу, у зв`язку з чим говорити о їх послідовності немає можливості. Після їх спричинення збереження здатності людини до активних дій малоймовірна. Зазначено, що для встановлення відстані пострілу у судово-медичній експертизі методики відсутні); висновок експерта № 524 від 19 грудня 2023 року (крім іншого зазначено, що встановити взаємне розташування зброї та потерпілого в момент пострілів, місце знаходження зброї в момент пострілів по розташуванню стріляних гільз та пошкоджень на умовно нерухомих об`єктах на місці події, встановити близький чи дальній постріл, з якої конкретно зброї були вистріляні кулі, не виявляється можливим). 
Також суд дослідив: протокол огляду інтернет ресурсу від 25 липня 2022 року;  витяг з ЄРДР; постанови про проведення експертиз та визнання речовими доказами; заву потерпілої про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності; довідку про відсутність судимості; копію протоколу ДНПК-2/454 від 24 липня 2022 року про результат освідування ОСОБА_8 приблизно о 21:30 (1,50 проміле); копію тесту на алкоголь від 24 липня 2022 року, час 23:48, результат освідування ОСОБА_8 1,50 проміле; характеризуючи особу ОСОБА_8 матеріали, речові докази тощо. 
У підсумку, колегія суддів вважає, що суд, оцінивши у сукупності всі докази у справі, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими і в своїй сукупності доповнюють один одного, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 .
Водночас, ч. 2 ст. 17 КПК передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді першої інстанції, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. 
Враховуючи наведене, зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені засудженим дії, які суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК. 
Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85-87, 89, 94, 95 КПК.
Крім того, судом першої інстанції було встановлено мотив вчинення вбивства потерпілого, а тому протилежні доводи сторони захисту є неспроможними.   
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами сторони захисту, доводи яких за своїм змістом є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, з дотриманням вимог статей 404, 405, КПК перевірив зазначені в них вимоги, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав скарги необґрунтованими.
За результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції погодився з оцінкою доказів, досліджених судом першої інстанції та врахованих при доведенні винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
При цьому предметом ретельної перевірки апеляційного суду були доводи сторони захисту про неправдивість показань свідків, непричетність ОСОБА_8 до вбивства потерпілого та недопустимість і неналежність доказів.
Відносно показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , апеляційний суд зазначив, що вони не були безпосередніми свідками події та надали лише характеризуючи показання стосовно ОСОБА_8 та потерпілого, а ОСОБА_17 був свідком подій після смерті ОСОБА_9 .
Водночас, суд наголосив на тому, що показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були безпосередніми свідками події, беззаперечно підтверджується, що саме ОСОБА_8 стріляв з автомата в потерпілого ОСОБА_9 та вчинив його вбивство.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання цих свідків, котрі надали їх, будучи під присягою. Відносно відмінності в показаннях свідків в частині встановлення відстані між обвинуваченим та потерпілим (2-3 м або 5-7 м), то суд зазначив, що це не впливає на провину ОСОБА_8 у скоєному. До того ж, з часу вчинення кримінального правопорушення пройшов тривалий проміжок часу, при цьому всі свідки знаходились на різній відстані від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому їх показання можуть мати відмінності, які не можуть суттєво змінити загальну картину злочину. Разом з цим, суттєвих протиріч в показаннях свідків судом не встановлено, а тому підстави ставити під сумнів їх правдивість відсутні. 
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду та вважає, що показання вищезазначених свідків є логічними, послідовними і такими, що повністю спростовують версію сторони захисту про те, що ОСОБА_8 перебував без тями та не здійснював постріли в ОСОБА_9 з автомату. З тих же підстав слід визнати неспроможними твердження захисту про те, що кулі в тіло ОСОБА_9 могли прилетіти звідки завгодно та з максимально невизначеної дистанції.
Судом апеляційної інстанції перевірені та визнані необґрунтованими твердження сторони захисту про визнання протоколу огляду місця події від 13 листопада 2022 року недопустимим доказом, оскільки під час інших слідчих дій гільзи не вилучались, огляд був проведений через декілька місяців, біля передової, а кількість вилучених гільз дивним чином співпадає з вистріляними. 
Апеляційний суд зазначив, що зазначену слідчу дію не було проведено оперативно після скоєння злочину через об`єктивну неможливість, у зв`язку з військовою агресією рф та через знаходження місця огляду у безпосередній близькості до зони бойових дій, що є небезпечним для життя учасників такої дії, а тому огляд місця події булу проведено слідчим за першої можливості з дотриманням процесуальних вимог закону.
Також предметом перевірки суду апеляційної інстанції були доводи про недопустимість, на думку сторони захисту, протоколів слідчих експериментів, проведених за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , оскільки їх було проведено в обідній час, в світлу частину доби, на абсолютно пустій ділянці місцевості, без застосування та розміщення на місці мікроавтобуса та пікапа.
Так, суд зазначив, що метою слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що вищевказані слідчі експерименти проводилися під фіксування безперервною зйомкою, а по їх закінченню слідчим складалися протоколи, які без зауважень підписувалися свідками.
Крім цього, судом апеляційної інстанції була перевірена процедура проведення вказаних слідчих дій. Суд зазначив, що до початку слідчої дії свідкам були роз`яснені права, про що свідчить їх підпис у протоколі та роз`яснення прав на відеозаписах, після закінчення слідчої дії від свідків зауважень щодо проведення слідчого експерименту не надходило, що виключає обґрунтовані сумніви стосовно правомірного отримання відомостей від свідків за відсутності протиправного тиску на них, за їх волею та вільним волевиявленням.
Відносно тверджень захисту про те, що слідчі експерименти проведено в світлу пору доби, без застосування та розміщення на місці транспортних засобів, то суд наголосив на тому, що це обумовлено лише мірою безпеки учасників слідчої дії, через збройну агресію рф проти України та через проходження бойових дій в безпосередній близькості до місця події, оскільки подія відбулась поблизу лінії бойового зіткнення з рф та не може якимось чином викривити зафіксовану на відеозаписах інформацію або якось вплинути на правильність зафіксованої інформації в ході слідчих експериментів.
Отже, суд зазначив, що показання свідків, надані під час слідчих експериментів є належними та допустимими доказами, однак не є вирішальними для висновку суду про винуватість ОСОБА_8 , оскільки всі зазначені свідки безпосередньо були допитані в місцевому суді та надали покази, які узгоджуються з їх показами наданими під час слідчих експериментів.
Таким чином під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про те, що вказані свідки дали неправдиві показання. Так само не підтверджуються матеріалами справи твердження захисту про неприязне відношення вказаних свідків до ОСОБА_8 , через що, на думку захисника, їх показання, а також протоколи слідчих експериментів слід визнати недопустимими доказами.  
Відносно доводів захисту про те, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_11 фізично не могли бачити події, які відбувались, а також постріли ОСОБА_8 в бік ОСОБА_9 , то суд зазначив, що вказані свідки, як під час проведення слідчих експериментів, так і в суді першої інстанції, підтвердили, що бачили вказані події. 
Зокрема, свідок ОСОБА_14 пояснював, що бачив як стоїть ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 з автоматом в руках здійснює постріли в нього. Підтвердив, що бус не перекривав його від потерпілого та обвинуваченого. ОСОБА_11 пояснював, що під час пострілів в його полі зору був ОСОБА_14 та потерпілий. Він почув характерний звук і побачив як ОСОБА_8 знімає автомат з запобіжника та направляє зброю в бік, де стояв свідок і ОСОБА_9 . В спалахах від пострілів він бачив обличчя обвинуваченого. Отже, твердження захисту про те, що вказані свідки не могли бачити події, що відбувались, є неспроможними.
Що стосується тверджень сторони захисту про те, що проведені у кримінальному провадженні експертизи не дали відповіді з якої зброї, якими кулями та з якої відстані потерпілий отримав тілесні ушкодження, то апеляційний суд зазначив наступне. 
Так, експерт ОСОБА_22 у суді пояснив, що постріли здійснені з неблизької дистанції поза межами дії додаткових факторів. Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 не суперечать висновкам експертизи, оскільки отримання при таких обставинах тілесних ушкоджень потерпілим не виключається з неблизької дистанції з автомату Калашникова. Кулі калібру 5,45 мм випущені з автомату Калашникова з відстані 2-3 м в тіло без бронежилету можуть застрягнути в ньому. Дані показання експерта підтверджуються висновками проведеної комплексної судово-медичної експертизи та експертизи зброї.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_12 пояснили, що автомат, який ОСОБА_8 кинув на землю, вони забрали з собою та вивезли з місця події на автомобілі разом з потерпілим. Свідок ОСОБА_11 повідомив, що на місці події поряд з обвинуваченим не було іншого автомату, окрім того автомата, з якого здійснювалися постріли, та який потім забрали і вивезли. При цьому всі свідки стверджували, що інших автоматних черг не було, був мінометний обстріл, автоматну чергу свідки почули в безпосередній близькості перед з автомобілем.
При цьому експерт зазначив, що показання свідків щодо автомату, з якого здійснювалися постріли в потерпілого та його місцезнаходження не суперечать висновку експерта № СЕ-19/104-22/36359-БЛ від 22 листопада 2022 року, відповідно до якого надані на дослідження, дев`ятнадцять гільз є складовими частинами бойових припасів - стріляними гільзами 5,45 мм проміжних патронів, які були стріляні з автомата, що наданий на дослідження (заводський серійний № НОМЕР_3), який закріплений за ОСОБА_9 .
Отже, з урахуванням наведеного апеляційний суд зазначив, що покладені в основу вироку висновки експертів є належними і допустимими доказами. Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що вищенаведеними доказами належним чином встановлено обставини заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому.  
Крім цього, касаційна скарга захисника містить посилання на те, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є відсутність перевірки судом апеляційної інстанції доводів захисника відносно порушення строків досудового розслідування та щодо здійснення досудового розслідування неуповноваженою особою за відсутності постанови про призначення групи прокурорів. 
Разом з цим, у скарзі відсутні будь-які обґрунтування чи були допущені такі порушення при розгляді даного кримінального провадження. Водночас, перевіркою матеріалів справи встановлено, що в ході досудового розслідування цього кримінального провадження приймалось відповідне процесуальне рішення - постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, а також вчасно продовжувався строк досудового розслідування. 
Твердження захисника про те, що суд апеляційної інстанції формально розглянув апеляційні скарги сторони захисту та не дав відповідей на всі їх доводи, є безпідставними. Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. 
З урахуванням позицій ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано. 
Апеляційний суд надав обґрунтовані відповіді на основні доводи, зазначені в апеляційних скаргах сторони захисту, навів переконливі аргументи на їх спростування, указав підстави, з яких визнав скарги необґрунтованими, та належним чином мотивував свою позицію. 
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Отже, у поданій касаційній скарзі не міститься переконливих та достатніх аргументів, які би ставили під сумнів законність оспорюваних судових рішень і слугували би підставою для їх скасування та закриття кримінального провадження. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, судові рішення слід залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                             ОСОБА_3