ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2025 року
м. Харків
справа № 632/466/23
провадження № 22-ц/818/3431/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –                Пилипчук Н.П.,
суддів –                        Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря –        Львової С.А.,
учасники справи:
позивач –  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2025 року в складі судді Библіва С.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 23 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 262235185. 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. 
20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого, ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах права вимоги. 
Відповідно до Реєстру права вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 32 110,92 грн, з яких 8 999,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 111,72 грн - сума заборгованості за відсотками.

26.02.2021 року між ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено договір позики № 1411421. 
14.06.2021 року між ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов договору ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 15 298,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 298,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

14.03.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3715300236/649974. 
21.01.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21012022, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 21.01.2022 року до Договору факторингу № 21012022 від 21.01.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 17 437,50 грн, з яких 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 937,50 грн - сума заборгованості за відсотками.

22 березня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та  ОСОБА_1 укладено договір позики № 0661884152. 
22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до якого ТОВ «Інфінанс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі. 
Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 року до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до  ОСОБА_1 у сумі 64 072,19 грн, з яких 5070,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 59 002,19 грн - сума заборгованості за відсотками.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»суму заборгованості:
за кредитним договором № 262235185 від 23.02.2021 року в розмірі 32 110,92 грн, з яких 8 999,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргом, 23 111,72 грн - сума заборгованості за відсотками; 
за договором позики № 1411421 від 26.02.2021 року в розмірі 15 298,00 грн, з яких 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 298,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 
за кредитним договором № 3715300236/649974 від 14.03.2021 року в розмірі 17 437,50 грн, з яких 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 937,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 
за договором позики № 0661884152 від 22.03.2021 року в розмірі 64 072,19 грн, з яких 5070,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 59 002,19 грн - сума заборгованості за відсотками. 
всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 128 918,61 грн та судові витрати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2025 року позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 262235185 від 23.02.2021 року в розмірі 32 110,92 грн, з яких 8 999,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргом, 23 111,72 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 1411421 від 26.02.2021 року в розмірі 15 298,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 298,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 3715300236/649974 від 14.03.2021 року в розмірі 17 437,50 грн, з яких 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 937,50 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 0661884152 від 22.03.2021 року в розмірі 64 072,19 грн, з яких 5070,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 59 002,19 грн - сума заборгованості за відсотками, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнути з позивача на його користь судовий збір в розмірі 4026,00 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що він категорично заперечує щодо надання йому кредиту на умовах вищезазначених кредитних договорів та перерахування коштів на його поточні рахунки. Проте підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів на умовах вищезазначених кредитних договорів по даній справі, позивачем суду не надано. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В той же час надані позивачем розрахунки заборгованості не є документами первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Додані позивачем, копії документів до заперечення на пояснення не можуть вважатися належними та допустимими доказами підтверджуючі факт надання кредитних коштів, оскільки в квитанції за сплату відсутні ідентифікаційні дані особи яка підписувала дану квитанцію, дана квитанція не містить банківських реквізитів відповідача та ідентифікаційних його даних, а тому не може вважатися первинним документом, що підтверджує надання кредитних грошових коштів по кредитному договору. Інформаційна довідка № 1139/06 від 27.06.2023 року не може вважатися доказом підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу, оскільки дана довідка являється одностороннім документом іншої юридичної особи, а також в ній немає інформації та необхідних даних та реквізитів, які необхідні для первинного документу, що підтверджує надання кредитних коштів на умовах кредитного договору. Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі не укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним. В платіжному дорученні №a1db77e-380e-45f1-bacf-44b23165298a від 23.02.2021 року відсутні банківські реквізити щодо проведення платіжного доручення в банківській системі, а також підписи та ініціали посадової особи банку, в графі кредитний рахунок зазначений незрозумілий перелік цифр, а не номер поточного рахунку відповідача в форматі IBAN, що свідчить про відсутність факту надання відповідачу кредитних коштів. В платіжному дорученні, що надав позивач відсутній номер рахунку відповідача за стандартом IBAN, дані про проведення перечислення грошових коштів на рахунок відповідача, відсутні дані посадової особи банку про підписання платіжного доручення та інші реквізити необхідні для первинного документу.
Позивачем не доведено факт переходу права вимоги за кредитним договором № № 262235185 від 23.02.2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Так, в матеріалах справи відсутні копії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, долучено тільки першу та останню сторінку даного договору, а також відсутні реєстр боржників за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, акт приймання-передачі реєстру боржників прав вимоги за договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Разом з тим, спірний договір кредитної лінії № 262235185, укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , 23.02.2021 року, тобто після укладання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.
Відсутні докази підтверджуючі факт відступлення прав вимоги по договору позики №1411421 від 26.02.2021 року від ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, по договору фінансового кредиту №3715300236/649974 від 14.03.2021 року від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до позивача за договором факторингу №21012022 від 21.02.2022 року, по договору позики № 0661884152 від 22.03.2021 року від ТОВ «Інфінанс» до позивача за договором факторингу №22/06-22 від 22.06.2022 року. Реєстр прав вимог до договорів факторингу, які є його невід`ємною частиною, у позивача відсутні. Натомість надані витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу. Однак дані витяги не містить підпису посадової особи і відтиску печатки товариства, а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

30 травня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважало рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалося на те, що позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Позивачем надано підтвердження перерахування коштів, зокрема відповідне платіжне доручення про перерахування кредитних коштів. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, відповідач суду не надав. Договори укладені між первісними кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Тобто, не надання суду першої інстанції окремо визначеного додатку до договорів факторингу не може слугувати підставою для відмови в задоволені позивних вимог в повному обсязі. В даному випадку, заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність справи є неспівмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував умови кредитних договорів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь кредитора.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 262235185, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 9000,00 грн на умова строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов цього договору. Кредит надається строком на 14 днів. 
Сторони погодили, що встановлений строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальник в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена. При цьому Сторони узгоджують що у випадку, якщо У > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період дорівнює 30 днів (п.1.3 договору).
За користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 591,30 процентів річних, що становить 1,62 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті; у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Як вбачається з графіку розрахунків термін платежу 09.03.2021, сума кредиту – 9000,00 грн, нараховані проценти – 2041,20 грн, до сплати (разом) – 11 041,20 грн.
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «MNV7X4V3», він містить його податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону (а.с.10-12).
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічні умови (а.с.13).
Також матеріали справи містять платіжне доручення від 23.02.2021 про зарахування коштів на рахунок відповідача в розмірі 9000,00 грн (а.с.117).
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.14). 
20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого, ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах права вимоги (а.с.15-16). 
Відповідно до витягу з Реєстру права вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до ОСОБА_1 в сумі 32 110,92 грн, з яких 8 999,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 111,72 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.17).

26.02.2021 року між ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1411421, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти в сумі 5000,00 грн, на погоджений умовами договору строк, а саме 14 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми від суми позики, зокрема 1,99% на день, процента ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовна реальна річна ставка 726,35%, орієнтовна загальна вартість позики 6393,00 грн. 
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «T1xtNjpl7P», він містить його рахунок, податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону (а.с.23).
14.06.2021 року між ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов договору ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.24-25). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 15 298,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 298,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.29).

14.03.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3715300236/649974, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн строком на 25 днів, тобто до 07.04.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом № НОМЕР_2 .
Пунктом 4.3 цього договору передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користуання кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
За умовами графіку розрахунку та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк, на який надано кредит – 25 днів, сума кредиту – 4500,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування – 2,5%, сума нарахованих відсотків – 2812,50 грн, до оплати 7312,50 грн 
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «R81449», він містить його рахунок, податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону (а.с.36-37). 
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічні умови (а.с.38).
Також матеріали справи містять інформаційну довідку, за якою 14.03.2021 проведена успішна транзакція на номер картки НОМЕР_3 на суму 4500,00 грн (а.с.134) 
21.01.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21012022, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.39-41).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21.01.2022 року до Договору факторингу № 21012022 від 21.01.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до ОСОБА_1 в сумі 17 437,50 грн, з яких 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 937,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.43).

22 березня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 0661884152, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5070,00 грн, строк користування кредитом 12 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 1064,70 грн, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими правилами; номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 1 064,70 грн., при використанні номінальної відсоткової ставки; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, при використанні номінальної відсоткової ставки. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2 129,40 грн., за умови неналежного виконання умов договору; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5%, за умови неналежного виконання умов договору.
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «1w8q2g», він містить його реквізити банківської картки НОМЕР_4 , податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону (а.с.49-54). 
Також матеріали справи містять квитанцію за сплату на рахунок відповідача 5070,00 грн (а.с.55,135).
22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до якого ТОВ «Інфінанс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі (а.с.56-58). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 22.06.2022 року до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до ОСОБА_1 у сумі 64 072,19 грн, з яких 5070,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 59 002,19 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.60).

Згідно положень ч. 1 ст. 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як регламентовано ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України).
За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст.512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За приписами п. 12 ч. 1 вказаної статті Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений;
Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
У своїй постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/21/20 Верховний Суд України зазначив, що електронний доказ може бути поданий у формі паперової копії.
Подання електронного доказу в паперовій копії не свідчить про недопустимість такого доказу. Надані до суду докази у паперовій формі належним чином засвідчено відповідно до Державного стандарту України.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, оскільки вказані договори укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариств, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи відповідного товариства, такі договори не були би укладені.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, ОСОБА_1 23 лютого 2021 року уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 262235185 на суму 9000,00 грн, 26 лютого 2021 року із ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 1411421 на суму 5000,00 грн, 14 березня 2021 року із ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитний договір № 3715300236/649974 на суму 4500,00 грн, 22 березня 2021 року із ТОВ «Інфінанс» договір позики № 0661884152 на суму 5070,00 грн, які укладені та підписані у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (з відповідними електронними підписами одноразовими ідентифікаторами), а тому договори вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладеними у письмовій формі.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитними договорами виконали та надали йому кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжні картки відповідача № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 .
Доказів того, що вказані банківські картки з відповідними номерами ОСОБА_1 не належить, матеріали справи не містять.
Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитних договорів та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
Позивачем не надано виписки за рахунками відповідача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки ані первісні кредитори – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК» «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Інфінанс», ані позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є банківськими установами, не відкривали позичальнику рахунки у банках, а лише перерахували за допомогою оператора онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, кредитні кошти на вже наявні у нього картки, тому позивач не має можливості сформувати та надати банківську виписку за рахунком.
На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 позивачем надані розрахунки заборгованості, які узгоджується з умовами договорів.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження іншого розміру заборгованості. Також не надано і доказів виконання взятих на себе зобов`язань повністю або частково.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведено підписи відповідача електронними підписами одноразовими ідентифікаторами за вказаними кредитними договорами, які містять умови кредиту, процентні ставки. Крім того, позивачем доведено отримання відповідачем кредитних коштів за цими договорами на банківські картки, укладені договори та додатки до них, підписані відповідачем, свідчать про обізнаність позичальника з умовами кредитів, обставинами сплати процентів, процентних ставок, умов, за яких вони застосовуються. 
Факт укладення договорів та отримання коштів, наявності заборгованості за кредитами відповідач в суді першої інстанції не заперечував.
Однак, вже на стадії апеляційного перегляду стверджує, що грошові кошти за договорами не отримував, що виходячи з вимог розумності та добросовісності колегія суддів не приймає до уваги.
Таким чином, отримавши кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитних договорів ОСОБА_1 , свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.
ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунками заборгованості, тому і підлягає стягненню з нього на користь кредитора в заявленому розмірі.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредити, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернула, передбачені договорами відсотки не сплатив, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованість за кредитами в загальному розмірі 128 918,61 грн.
Доводи ОСОБА_1 про те, що договір кредитної лінії № 262235185, укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , 23.02.2021 року, тобто після укладання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, є необґрунтованими. Колегія суддів звертає увагу, що додатковими договорами строк дії договорів факторингу було пролонговано, а також, що умовами вказаних договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги.
Зважаючи, шо відповідний реєстр про передачу права вимоги до ОСОБА_1 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано 11 травня 2021 року, тобто, вже після укладання 32 лютого 2021 року ОСОБА_1 кредитного договору, право вимоги до відповідача у встановленому законом порядку було відступлено до ТОВ «Таліон Плюс» та подальших кредиторів, останнім з яких є ТОВ « ФК «ЄАПБ».
Договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Отже, укладені між фінансовими установами та позивачем договори факторингу є належними доказами переходу прав вимог до боржника за кредитними договорами.
Також посилання ОСОБА_3 на те, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги за кредитними договорами, оскільки витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу оформлені неналежним чином, є безпідставними, оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитними договорами, зокрема договори факторингу, витяги з реєстрів боржників щодо ОСОБА_3 . Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_3 за укладеними кредитними договорами у відповідних сумах, які підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.
Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , – залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                                Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна

       О.Ю. Тичкова