ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня2025 року
м. Київ
справа № 733/969/24
провадження № 61-7705св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач),
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дуденок Оксана Олександрівна,
на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2025 року, додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року у складі судді Овчарика В.М. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 травня 2025 року, додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року у складі колегії суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І., Шитченко Н.В.
у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 д (далі - позивачка)
до
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» (далі - відповідач, ТОВ АПК «Магнат»)
про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1.           У травні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора.
2.           Відповідач заперечував проти позовних вимог.
3.           Суд першої інстанції відмовив у позові і його позицію підтримала апеляційна інстанція.
4.           Позивачка оскаржила рішення судів попередніх інстанцій 
в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказала те, що суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перелік яких навела у касаційній скарзі. 
5.           Ключовим питанням у спірних правовідносинах є:
Чи обрано позивачем належний спосіб захисту?
6.           Оскаржувані судові рішення переглядаютьсяв межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуальногокодексу України (далі - ЦПК), 
у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
7.           Позов обґрунтований так:
?                   позивачка є власником земельної ділянки, площею 4,03 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дорогинської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області;
?                   03 січня 2013 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 5 років з дати його реєстрації, в подальшому за домовленістю було внесено зміни до основного договору шляхом продовження дії строку договору на 10 років;
?                   позивачка розуміючи, що строк дії додаткового договору припиняється у 2023-2024 роках, в залежності від дати реєстрації основного договору, вживала заходи для з`ясування цих питань, проте відповідачем їй було відмовлено у наданні такої інформації;
?                   реалізуючи свої права 11 березня 2023 позивачка звернулась за правовою допомогою до адвоката, після чого отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсру прав власності на нерухоме майно дізналась, що 05 липня 2019 року було зареєстровано Додаткову угоду до договору оренди землі від 03 січня 2013 року та строк дії договору укладено на 5 років, строк дії до 31 грудня 2029 року.
?                   такі умови з позивачкою не узгоджували, вона ніколи не погоджувалася на такі строки договорів та угод із зазначенням такого терміну ніколи не підписувала.
8.           З урахуванням викладеного позивачка просила суд:
-                  усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 7421784000:03:000:0558, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,03 га, розташованою за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Дорогинка, шляхом зобов`язання ТОВ АПК «Магнат» повернути ОСОБА_1 ;
-                  скасувати рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права, проведеної на підставі додаткової угоди від 03 січня 2019 року, відносно земельної ділянки з кадастровим номером 7421784000:03:000:0558, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - індексний номер рішення 47642647.
ІII. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
9.           Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2025 року, яке залишене без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 травня 2025 року в позові відмовлено.
10.        Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що:
-                  позивачкою доведено лише факт не підписання нею додаткової угоди до договору оренди землі, проте подальші фактичні її дії щодо отримання орендної плати, переконливо доводять визнання нею факту укладення додаткової угоди до договору оренди землі;
-                  після укладення додаткової угоди позивачка жодного разу не заперечувала щодо користування відповідачем належною їй земельною ділянкою та не порушувала питання щодо відсутності договірних відносин з приводу оренди належної їй земельної ділянки або неналежного виконання договору.
11.        Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення апеляційний суд виснував, що:
-                     суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку поданим доказам й обґрунтовано виходив з того, що фактичні дії позивачки щодо отримання орендної плати свідчать про визнання нею факту укладення таких договорів;
-                     матеріалами справи встановлено, що позивачка протягом 2017-2024 років отримувала орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою; зверталася до відповідача з письмовими заявами про перерахування орендної плати на картковий рахунок та проханням надати нецільову благодійну допомогу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем через воєнні дії в країні;
-                     питання виплати орендної плати не є предметом спору в даній справі, проте зазначене є підтвердженням виконання договірних зобов`язань, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу;
-                     необґрунтованими також є доводи щодо не врахування судом першої інстанції висновку судової почеркознавчої експертизи, оскільки у даній справі позивачкою доведено лише факт непідписання нею тексту додаткових угод до договору оренди земельної ділянки, проте подальші її дії щодо отримання орендної плати та нецільової благодійної допомоги доводять визнання нею факту укладення спірних правочинів.
12.        Додатковим рішенням Ічнянського районного суду від 26 лютого 2025 року стягнуто з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
13.        Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року стягнуто з позивачки на користь відповідача 10000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу за апеляційний розгляд справи.
14.        Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу суди врахували складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходили з критерію розумності та співмірності.
IV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала
15.        У касаційній скарзі позивачка просить оскаржувані судові рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.
16.        Касаційна скарга мотивована таким:
-                  суди першої та апеляційних інстанцій не обґрунтували на підставі яких доказів дійшли до переконання, що саме до 31 грудня 2029 року було узгоджено строк дії договору оренди між сторонами;
-                  суди не надали оцінки доказу, висновку судової почеркознавчої експертизи, якою позивач довела факт не підписання додаткової угоди;
-                  сама по собі сплата орендної плати в період коли позивач вважала угоджений строк дії договору подовження на 5 років не є підставою для складання висновків, що саме до 31 грудня 2029 року визначається строк дії договору;
-                  позивачка зазначила, що у разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини;
-                  ефективним способом порушеного права у позивача, буде витребування земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію;
-                  суди не врахували висновки Верховного Суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 та постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 383/1354/18, від 05 серпня 2020 року у справі № 125/702/17.
V. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
17.        29 липня 2025 року відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому навів такі мотиви для відмови у задоволенні касаційної скарги:
-                  якщо договір хоч і не був укладений, але виконувався його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність, і надалі він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав;
-                  факт користування відповідачем як мінімум з 2014 року належною позивачу земельною ділянкою підтверджується наявним в матеріалах справи доказами;
-                  позивач отримувала орендну плату за період з 2013 по 2024 рік;
-                  позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, не є належним способом захисту порушеного права;
-                  додаткові судові рішення є законними та обґрунтованими.
VІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
18.        23 червня 2025 року представник позивачки адвокат Дуденок О.О. подала касаційну скаргу на судові рішення суду першої та апеляційної інстанції.
19.        Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2025 року відкрито касаційне провадження та відмолено у задоволені клопотання про зупинення виконання додаткових судових рішень.
20.        Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 06 серпня 2025 року.
21.        Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
VІI. Фактичні обставини, встановлені судами
22.         ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,03 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 368303, виданого на підставі розпорядження голови Ічнянської районної державної адміністрації № 388 від 14 вересня 2009 року, розташованої на території Дорогинської сільської ради Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с. 13 зворот т. 1).
23.        03 січня 2013 року між ТОВ АПК «Магнат» та ОСОБА_1 був укладений Договір оренди земельної ділянки площею 4,03 га, з кадастровим номером 7421784000:03:000:0558, строком на 5 років (а.с. 9-10 т. 1), яка була передана відповідачу на підставі акту прийому-передачі земельної ділянки та акту визначення меж земельної ділянки (а.с. 11 т. 1).
24.        03 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ АПК «Магнат» була укладена Додаткова угода до Договору оренди землі № б/н від 03 січня 2013 року, за умовами якої сторони домовились продовжити строк дії Договору оренди землі № б/н від 03 січня 2013 року до 31 грудня 2029 року (а.с. 44 т. 1).
25.        Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованої 18 березня 2024 року реєстратором Скрипкою В.М., внесено запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,03 га кадастровий номер 7421784000:03:000:0558, вчиненого на підставі договору оренди земельної ділянки № б/н, укладеного 03 січня 2013 року між ТОВ АПК «Магнат» та ОСОБА_1 строком на 5 років, та додаткової угоди до договору оренди землі № б/н строком до 31 грудня 2029 року (а.с. 15-16 зворот т. 1).
26.        З довідки, виданої ТОВ АПК «Магнат», убачається, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату від ТОВ АПК «Магнат» з 2017 по 2023 рік (а.с. 34 т. 1), що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с. 71-74 т. 1).
27.        01 листопада 2022 року ОСОБА_1 зверталася до ТОВ АПК «Магнат» із заявою про надання їй нецільової благодійної допомоги у розмірі 3470 грн у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем через воєнні дії в країні (а.с. 66а т. 1), а 22.12.2022 - із заявою про перерахування орендної плати на її картовий рахунок (а.с. 66б т. 1).
28.        Згідно із висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1177 від 29 жовтня 2024 року підпис в оригіналі Додаткової угоди, виданої 03 грудня 2018 року ТОВ АПК «Магнат», відносно земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7421784000:03:000:0558, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ АК «Магнат», у графі «Реквізити та підписи сторін» Орендодавець від імені ОСОБА_1 , виконаний не позивачем ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.116-123 т. 1).
VІII. Позиція Верховного Суду
29.        Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 6) та даючи відповідь на ключове питання 
(див. пункт 5), Верховний Суд зазначає таке.
30.        Даний спір пов`язаний із захистом прав орендодавця на земельну ділянку (див. пункти 7-8).
31.        Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
32.        Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо особливостей застосування способів захисту цивільних прав, що враховується у спірних правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
33.        Так, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права [1].
34.        Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам [2].
35.        Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин [3].
36.        Верховний Суд підкреслює, що визначення правильності обраного способу захисту передує вирішенню спору по суті (див., наприклад, пункт 43 постанови Верховного Суду від 09 липня 2025 року у справі № 472/184/20 [4]).
37.        У цій справі позивачка просила (див. пункт 8):
-                     усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку позивачці;
-                     скасувати рішення реєстратора про державну реєстрацію змін та виправлень до іншого речового права, проведеної на підставі додаткової угоди відносно спірної земельної ділянки.
38.        Велика Палата Верховного Суду виснувала, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди [5].
39.        Такий підхід в подальшому підтвердила і Об`єднана палата Касаційного цивільного суду [6-7].
40.        Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачкою доведено лише факт непідписання нею додаткової угоди до договору оренди землі, проте подальші фактичні її дії щодо отримання орендної плати, переконливо доводять визнання нею факту укладення додаткової угоди до договору оренди землі (див. пункти 9-11).
41.        Колегія суддів звертає увагу на те, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Тому позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки не є належним способом захисту порушеного права (див. пункти 38-39).
42.        Позивачка просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та скасувати рішення реєстратора (див. пункти 8, 37). При цьому в касаційній скарзі зазначала, що ефективним способом захисту у спірних правовідносинах є витребування земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію (див. пункт 16).
43.        Отже, позивачка позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла, у зв`язку із цим відсутні підстави для вирішення питання про кваліфікацію додаткової угоди до договору оренди землі як неукладеної. Аналогічно і доводи відповідача щодо обставин добросовісності орендодавця, яка отримувала орендну плату від відповідача, належить оцінювати за умови звернення орендодавця із належною вимогою.
44.        За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід було відмовити з огляду на обрання позивачкою неналежного способу захисту.
45.        Суди правильно відмовили у задоволенні позову, проте помилилися щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржені судові рішення належить змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.
46.        Щодо вимог касаційної скарги про скасування додаткових судових рішень Верховний Суд звертає увагу, що статтею 270 ЦПК передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
47.        Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК.
48.        Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про незаконність додаткових судових рішень.
49.        Суди оцінивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми реальному обсягу адвокатських послуг, наданих представниками відповідача, врахувавши заперечення сторони позивача, складність справи (яка не є справою значної складності), той факт, що позивачка є пенсіонеркою, а також необхідність дотримання критерію розумності, співмірності та справедливості, дійшли обґрунтованого висновку про зменшення розміру таких витрат до 10000 грн.
50.        У зв`язку із чим додаткові рішення необхідно залишити без змін.
ІХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
51.        Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судові рішення частково ухвалені без додержання норм процесуального права.
52.        Оскільки суди дійшли обґрунтованих по суті висновків про відмову в задоволенні позовних вимог, проте помилилися щодо мотивів, колегія суддів дійшла висновку, що мотивувальну частину судових рішень необхідно змінити в редакції цієї постанови, що відповідатиме статтям 409, 412 ЦПК.
53.        Підстав для скасування додаткових судових рішень не має, а тому касаційну скаргу в цій частині необхідно залишити без задоволення, що відповідатиме статті 410 ЦПК.
54.        Враховуючи те, що касаційний суд змінює судові рішення, але виключно у частині мотивів їх прийняття, новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дуденок Оксана Олександрівна,задовольнити частково.
2.           Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 травня 2025 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
3.           Додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
[1] Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/76474144
[2] Постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84гс20) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/95439652
[3] Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (провадження № 12-61гс21) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/106558719
[4] Постанова Верховного Суду від 09 липня 2025 року у справі № 472/184/20 (провадження № 61-15126св24) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/128780608
[5] Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі №  513/879/19 (провадження № 14-49цс22) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/115546305
[6] Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/117206184
[7] Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження № № 61-12561сво24) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/127900963
   Головуючий Судді:В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко