УХВАЛА
16 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 183/1489/23
провадження № 51-3944ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 02 червня 2025 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2025 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено десятиденний строк 
для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до суду 
з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 01 вересня 2025 року, не усунув.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник у касаційній скарзі, як і попереднього разу, не наводить доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування оскаржених судових рішень 
із урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника знову не містить жодного обґрунтування незаконності чи необґрунтованості рішення апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК із урахуванням статей 412-414 цього Кодексу.
Більш того, слід зазначити, що захисник подав повторну касаційну скаргу, взагалі 
не змінивши змісту мотивувальної частини попередньої, чим проігнорував вказівки суду касаційної інстанції, викладені у вищевказаній ухвалі Верховного Суду 
від 01 вересня 2025 року.
Також суд касаційної інстанції в ухвалі від 01 вересня 2025 року звертав увагу захисника на те, що у прохальній частині касаційної скарги, на виконання п. 5 ч. 2 
ст. 427 КПК необхідно зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, тобто вказати, 
яке саме рішення повинен прийняти Суд з урахуванням положень ст. 436 КПК.
Разом із тим захисник зазначив свої вимоги лише щодо ухвали апеляційного суду, тоді як у вступній та мотивувальній частинах вказав на оскарження ним як вказаного судового рішення, так і вироку суду першої інстанції; при цьому, що суд касаційної інстанції має зробити з оскарженим вироком, захисник так і не зазначив у повторно поданій касаційній скарзі, з огляду на що сформульовані ним вимоги є неповними та перешкоджають суду касаційної інстанції з огляду на вищевикладене визначитись 
з предметом перевірки у касаційному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа 
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                   ОСОБА_3