ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11783/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
          на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року (головуючий суддя Артоуз О.О.)
           в адміністративній справі №280/11783/24 за позовом ОСОБА_1  до відповідачів:
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_2 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 19.12.2024 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом,  та з урахуванням уточнень, просив (а.с.27-29):
-визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 №353 від 07.12.2024 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) повних календарних місяців;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відповідні зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2024 № 353 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 8 (вісім) повних календарних років;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 8 (вісім) повних календарних років, з урахуванням виплачених сум;
Також просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000грн.
Позов мотивовано тим, що позивач проходив службу на посаді командира 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно із витягом з наказу № 353 від 07.12.2024 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжити військову службу). Вислуга років станом на 07.12.2024 становить: 
календарна - 08 років 03 місяці 23 днів, 
пільгова - 02 роки 04 місяці 04 днів, 
загальна -10 років 07 місяців 27 днів. 
Відповідачем наказано виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 4% від місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) повних календарних місяців. З наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 353 від 07.12.2024 відповідача в частині нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби позивач не згоден, вважає його протиправним у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.12.2024 у справу залучено співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 53-54).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 №353 від 07.12.2024 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) повних календарних місяців.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 внести зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2024 № 353 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 99 повних календарних місяців служби (з урахуванням вислуги у Збройних Силах України 08 років 03 місяці 23 дні).
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 99 повних календарних місяців служби (з урахуванням вислуги у Збройних Силах України 08 років 03 місяці 23 дні), з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.            Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період служби за призовом у зв`язку з мобілізацією з дня їх призову на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які у разі звільнення з військової служби у мирний час не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки позивач є таким, що не набув право на отримання спірної грошової допомоги при первісному проходженні служби, він набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з урахуванням періоду попередньої військової служби (8 років та 3 міс – всього 99 місяців), але не менш як 25 % місячного грошового забезпечення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач та ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач-1) подали апеляційні скарги.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.05.2025 року апеляційну скаргу   ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2025 р. в адміністративній справі № 280/11783/24 повернуто скаржнику.
Апеляційну скаргу позивача призначено до розгляду. 
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, який позов задовольнити повністю.
Вказує, що він був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я – за наявністю інвалідності) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому він має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби, а не 4% як зазначено в наказі відповідача.
Судом першої інстанції встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 16.05.2022 мобілізований до Збройних Сил України та з 16.05.2022 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2024 №353 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 , начальника групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_2  звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від « 04» грудня 2024 року № 46-РС відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу у запас за підпунктом «б» за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжити військову службу), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 07.12.2024 виключити зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення. 
Вислуга років станом на 07.12.2024 становить: 
календарна - 08 років 03 місяці 23 днів, 
пільгова - 02 роки 04 місяці 04 днів, 
загальна -10 років 07 місяців 27 днів.
Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 4% від місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) повних календарних місяців.          
Позивач вважає протиправним наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 №353 від 07.12.2024 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 30 (тридцять) повних календарних місяців.
Вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 має нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 8 (вісім) повних календарних років, з урахуванням виплачених сум.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
В силу статті 1-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2  статті 15 Закону №2011-XII  визначаються підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Відповідно до положень пункту 1 частини 2  статті 15 Закону №2011-XII  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 
1) 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.
Водночас, абзацом 24 пункту 3 частини 2  статті 15 Закону №2011- XI передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. 
При цьому слід зазначити, що розмір та підстави одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби залежить від підстав прийняття на службу, тому ці виплати можна поділити на дві групи:
Перша група: військовослужбовці, які призвані в порядку мобілізації.
Друга група: військовослужбовці, які прийнятті на службу за контрактом.
Так, сума виплат для військовослужбовців, які призвані в порядку мобілізації буде становити 4% від місячного грошового забезпечення за кожний повний місяць служби.
Натомість, сума виплат для військовослужбовців, які прийнятті на службу за контрактом буде становити 50% від місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби.
Одноразова грошова допомога при повторному звільненні зі служби виплачується за період служби з дня останнього зарахування на службу, крім тих випадків, коли при попередньому звільненні військовослужбовець не мав право на отримання такої грошової допомоги.
 Зокрема, Одноразова грошова допомога мобілізованим при звільненні виплачується усім військовослужбовцям, які призвані на службу в порядку мобілізації, незалежно від підстав звільнення з такої служби: будь-то звільнення по сімейним обставинам, будь-то звільнення по стану здоров`я.  
Водночас, військовослужбовці за контрактом можуть отримати одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби лише, які були звільнені:
-          через стан здоров`я
-          по власному бажанню під час дії воєнного стану (для іноземців)
-          у зв`язку із звільненням з полону
-          у зв`язку із закінченням строку контракту, що мають вислугу не менше 10 років
-          по віку, що мають вислугу не менше 10 років
-          по сімейним обставинам, які мають вислугу не менше 10 років.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що спірні правовідносини виникли щодо права позивача як військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я у розмірі, визначеному першим реченням абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, а саме: 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зокрема, правова оцінка щодо застосування норм права по даним правовідносинам викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.08.2025 року справа №160/32903/23, в якій зазначено наступне (п.38-53).
Підстави для звільнення військовослужбовців із військової служби стаття 26 Закону №2232-ХІІ пов`язує з видами військової служби (ч.6 ст.2 цього Закону) та умовами (періодами) її проходження.
Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим видом військової служби, що указує на її особливий статус і специфічні умови проходження. 
Це означає, що вона відрізняється від інших видів військової служби, таких як строкова служба чи служба за контрактом, має свої особливості виконання та особливий порядок правового регулювання. 
Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, має зв`язок (залежність), зокрема, із категорією, до якої віднесений військовослужбовець, нормативною підставою, за якою він звільняється, та із умовами (обставинами), за яких військовослужбовець реалізував своє право на звільнення зі служби.
За загальним правилом, до спірних правовідносин застосовується законодавство, що діяло на момент їхнього виникнення. 
Так, у першому реченні абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Аналогічні норми містить пункт 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, в якому зазначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Водночас приписи абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ обумовлюють, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. 
Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Тож Закон №2011-XIІ містить пряму норму (абзац 7 пункту 2 статті 15), яка право визначати умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, делегувала Кабінету Міністрів України, який, своєю чергою, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ, постановою від 17.09.2014 року №460 затвердив Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (Порядок №460), де установлено окремий розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби.
Зокрема, у пункті 1 Порядку №460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25% місячного грошового забезпечення. 
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, затверджений Міністерством оборони України (наказ від 07 червня 2018 року №260).
Таким чином, положення Порядку №460, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №460, унормували приписи пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ щодо умов та порядку виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, і таким військовослужбовцям, відповідно до норм указаного нормативно-правового акта, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але ця сума не може бути меншою, ніж 25 відсотків їхнього місячного грошового забезпечення. 
Отже, виходячи із положень абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пункту 1 Порядку №460, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі, визначеному саме Порядком №460 (4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення). 
Аргументи, щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, визначеному положеннями першого речення абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, є помилковими, зважаючи на те, що позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII як військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а розмір одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, визначається саме Порядком №460. Положення першого речення абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пункту 1 розділу ХХХІІ Порядку №260 на позивача у частині розміру виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби не розповсюджуються. 
Разом із тим, безпідставними є посилання на те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби як у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік службу, визначеному першим реченням абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XIІ та пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260, так і в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби відповідно до пункту 1 Порядку №460, оскільки приписи Закону №2011-XIІ не передбачають можливості набуття військовослужбовцем права на одночасну виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що період дії воєнного стану, у розумінні  Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  є особливим періодом.
Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (Порядок № 393).  
Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, здійснюється відповідно до  Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460.
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з  пунктами 1  і  2  цієї постанови. (п. 10 Порядку № 393).
Пунктом 1   Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до  Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у  пунктах “б”-“д”,  “ж”  і  “з”  статті 1-2  такого Закону, до вислуги років зараховуються: 
військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; 
час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що спірне питання в цьому аспекті справи зводиться до належного порядку обчислення розміру одноразової допомоги у разі звільнення з військової служби позивача.
Позивач посилався на загальну норму права  абз. 2 п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII (50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби), в той час як відповідач виплату здійснював згідно п. 4 розділу XXXII Порядку №260 та Порядку №460.
З огляду на особливості спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачу правильно нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, відповідно до чинної спеціальної норми, яка регулює відповідні правовідносини. 
Суд першої інстанції правильно визначив такі дії відповідача обґрунтованими, оскільки положення ч. 2 Закону №2011-XII містять окрім загального правила, на яке посилався позивач і яке стосується військовослужбовців як таких, також спеціальне правило  одноразова грошова допомога при звільненні для військовослужбовців, які були мобілізовані (тобто  саме для тієї категорії осіб, до якої належить позивач), здійснюється в порядку та за умовами, які визначає Кабінет Міністрів України.
Таким чином, норма вищого нормативно-правового акту (Закону №2011-XII уповноважує Уряд визначати умови та порядок здійснення спірної виплати, що наявне у п. 4 розділу XXXII  Порядку №260 та Порядку №460.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 за призовом під час мобілізації у період з 16.05.2022 по 07.12.2024, тобто в особливий період, і під час звільнення з військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби (з урахуванням вислуги у Збройних Силах України 02 роки 04 місяців 04 дні).
При цьому, з 2013 року по 03.04.2018 позивач проходив військову службу у Національній гвардії України (УЦТрК, НОМЕР_1 ) за контрактом та був звільнений  наказом від 03.04.2018 № 69 у зв`язку із закінченням строку дії контракту.
З  2021 року по 27.04.2022 позивач проходив службу у ТУ Служби судової охорони у Запорізької області.
Наказом від 27.04.2022 № 161 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за власним бажанням. 
Згідно наведеного наказу стажу служби у Службі судової охорони для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не має.
Згідно витягів з наказів Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.04.2018 № 69, від 30.05.2018 № 110, Територіального управління Служби судової охорони у Запорізької області від 27.04.2022 № 161 о/с на час звільнення зі служби у вказаних установах ОСОБА_1 не набув права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2  статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
При цьому, військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період служби за призовом у зв`язку з мобілізацією з дня їх призову на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які у разі звільнення з військової служби у мирний час не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України  Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Таким чином, оскільки позивач є таким, що не набув право на отримання спірної грошової допомоги при первісному проходженні служби, він набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з урахуванням періоду попередньої військової служби (8 років та 3 міс – всього 99 місяців), але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції дійшов  правильного висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є:
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.12.2024 № 353 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 99 повних календарних місяців служби (з урахуванням вислуги у Збройних Силах України 08 років 03 місяці 23 дні) та 
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я у розмірі 4 % місячного грошового забезпечення за 99 повних календарних місяців служби (з урахуванням вислуги у Збройних Силах України 08 років 03 місяці 23 дні), з урахуванням виплачених сум.           
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 04.09.2025 та в силу може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова