ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 161/22173/24
провадження № 61-6691св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                    Тітова М. Ю.,             
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 » на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2025 року у складі судді Шестерніна В. Д. та постанову Волинського апеляційного суду                             від 07 травня 2025 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,                          Карпук А. К.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі - ПрАТ «ВФ Україна») про захист прав споживача.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що є споживачем послуг, які надає оператор мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», на підставі укладених договорів про надання послуг мобільного зв`язку від 08 жовтня 2002 року та 02 червня                         2023 року.
16 липня 2024 року ПрАТ «ВФ Україна» припинив надавати йому послуги мобільного зв`язку та обмежив перехід до іншого оператора зі збереженням номера мобільного телефону,у зв`язку з чим він не зміг замовляти ліки та записатися на прийом до лікаря, що спричинило у нього захворювання «гіпотерез» уважкійформі.
Зазначав, що не порушував умов укладених із відповідачем договорів про надання послуг мобільного зв`язку, тому вважає дії відповідача щодо припинення надання послуг незаконними. Коім того, такі дії завдалийому майнової та  моральної шкоди.
Посилаючись на наведене,просив суд зобов`язати відповідача поновити надання послуг мобільного зв`язку, визнати дії відповідача щодо припинення надання послуг мобільного зв`язку такими, що порушують права споживача, стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 99 000,00 грнта матеріальну шкоду в розмірі 5 % річного доходу ПрАТ «ВФ Україна». 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого                     2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право відповідача на призупинення надання послуг мобільного зв`язку за номером телефону у зв`язку з виникненням заборгованості на особовому рахунку абонента (позивача) передбачене пунктом 8 статті 38 Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295. Встановивши, що відключення мобільного телефону ОСОБА_1 від мереж мобільного зв`язку відбулось згідно з умовами договору, а саме через невиконання останнім обов`язків у частині сплати наданих послуг, суд дійшов висновку про відсутність порушень прав споживача послуг мобільного зв`язку з боку надавача цих послуг. Оскільки порушень прав споживача суд не встановив, тому відмовив також у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Волинського апеляційного суду від 07 травня 2025 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2025 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з судовим рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Заявник зазначає, що  оплату за одним із телефонних номерів проводив вчасно через термінали в магазинах Водафон. Він не був ознайомлений з умовами обраних тарифних планів та що два номери прив`язані до одного особового рахунку, тому не знав, що при наявності боргу оператор блокує обидва телефонні  номери і, за таких обставин, перенесення номера до іншого оператора неможливо.
Доводи інших учасників справи
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/22173/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживача.
Матеріали справи № 161/22173/24 надійшли до Верховного Суду.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
Суди встановили, що 08 жовтня 2002 року ОСОБА_1 (абонент) уклав із  ПрАТ «ВФ Україна» (оператор) договір про надання послуг мобільного зв`язку                                 № НОМЕР_1 . Відповідно до умов цього договору обраний номер - НОМЕР_4, обраний тарифний план - Red Light.
02 червня 2023 року ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_2 , відповідно до умов якого обраний номер - НОМЕР_3 , обраний тарифний план - Red Turbo.
За умовами цих договорів оператор надає замовлені абонентом послуги мобільного зв`язку в межах України. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з роумінг-партнерами оператора (пункт 1.1 договорів). Загальні умови та порядок надання послуг встановлюються згідно законодавства, регламентуються Умовами користування, які є невід`ємною складовою частиною цих договорів та розміщені на сайті оператора httpp://www.vodafone.ua/terms-of-use (пункт 1.2 договорів). Абонент зобов`язується своєчасно сплачувати рахунки за отримані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні (збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі сплачується і в тому випадку, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою абонента) (пункт 3.1). Оператор має право у разі невиконання абонентом своїх обов`язків, передбачених цим договором/угодами, припинити надання послуг або розірвати даний договір. У разі обмеженого обсягу послуг плата за утримання номера                          в мережі мобільного зв`язку нараховується відповідно до тарифів оператора.                    За абонентом зберігається відповідний номер протягом трьох календарних місяців (пункт 4.1).
14 липня 2024 року, а також повторно 16, 17 та 22 липня 2024 року ПрАТ «ВФ Україна» повідомило (шляхом надіслання смс-повідомлень) ОСОБА_1 про наявну заборгованість за надані послуги, яка утворилась станом на 30 червня 2024 року за особовим рахунком, у розмірі 51,13 грн.
Оскільки вказана заборгованість не була погашена боржником, ПрАТ «ВФ Україна» припинило надання ОСОБА_1 послуг мобільного зв`язку за обраними ним номерами мобільного телефону.
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою касаційного оскарження оскаржених судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до пункту 5 статті 33 Закону України «Про телекомунікації» та підпункту 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України  від 11 квітня 2012 року                    № 295, споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Припинення надання послуг (послуги) може здійснюватися оператором, провайдером у разі припинення відповідно до законодавства дії договору, в тому числі його дострокового розірвання, або внесення до договору змін щодо припинення надання однієї чи кількох послуг, замовлених абонентом, за ініціативою оператора, провайдера у разі непогашення заборгованості з оплати послуг у строк, зазначений у попередженні оператора, провайдера.
Частиною 1 статті 108 Закону України «Про електронні комунікації» кінцеві користувачі електронних комунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися правил надання та отримання електронних комунікаційних послуг, зокрема: оплачувати замовлені та отримані електронні комунікаційні послуги, у тому числі абонентську плату та вартість пакетів послуг.
Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
У справі, яка переглядається, суди встановили, що на підставі укладених позивачем та відповідачем договорів у них виникли взаємні права та обов`язки, зокрема: у відповідача, як оператора, - обов`язок надавати послуги мобільного зв`язку та право на оплату цих послуг, а у позивача, як абонента, - обов`язок оплачувати надані послуги та право їх отримувати.
При укладенні договорів від 08 жовтня 2002 року та 02 червня 2023 року абонент ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами обраного тарифного плану.
В обох договорах зазначено, що своїм підписом в договорі абонент, зокрема  підтверджує правильність наданих ним відомостей та ознайомлення з умовами обраного тарифного плану, з положеннями законодавства в сфері електронних комунікацій.
Указано також, що з актуальними умовами тарифів «RED TURBO» та «RED LIGHT» можна ознайомитися на сайті з ПрАТ «ВФ Україна» за прямим посиланням https://www.vodafone.ua/rates/contract/red-turbo.
Відповідно до пункту 3.1. договорів абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за отримані телекомунікаційні послуги.
Згідно інформації, що міститься в рахунку за надані послуги ПрАТ «ВФ Україна»: розрахунковий період: 01 червня 2024  року - 30 червня 2024 року, заборгованість позивача станом на 30 червня 2024 року (враховуючи ПДВ та ПФ) становила 51,13 грн.
У рахунку за надані послуги ПрАТ «ВФ Україна» за вказаний розрахунковий період міститься деталізована інформація про розрахунки за надані послуги.
На порушення умов договорів та загальних умов виконання зобов`язань, визначених статтею 526 ЦК України, позивач не оплатив у встановлені договорами строки надані йому послуги мобільного зв`язку, внаслідок чого відповідач призупинив (припинив) їх надання. При цьому, ОСОБА_1 своєчасно повідомлений про заборгованість за надані послуги, що підтверджено відповідними повідомленнями від 14, 16, 17 та 22 липня 2024 року.
Встановивши наявність у позивача заборгованості на особовому рахунку за надані послуги мобільного зв`язку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність порушень прав споживача послуг мобільного зв`язку з боку надавача цих послуг, з огляду на передбачене Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, право оператора на припинення надання телекомунікаційних послуг.
Висновки судів узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від13 червня 2019 року у справі № 308/2540/13-ц, від 26 червня                      2019 року у справі № 398/1356/17.
Оскільки жодних порушень прав споживача ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи не встановлено, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання поновити надання послуг та визнання дій неправомірними (такими, що порушують права позивача) через їх недоведеність.
З огляду на відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання поновити надання послуг, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у стягненні моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від основних, а також матеріальної шкоди в розмірі 5 % річного доходу, яка, до того ж, не передбачена нормами права, які регулюють спірні правовідносини.
Доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному розумінні довідкової інформації з білінгової системи ПрАТ «ВФ Україна» та не спростовують наявність заборгованості ОСОБА_1 за надані послуги. 
Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому аргументи касаційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів відхиляє, оскільки у мотивувальній частині постанови  наведено посилання на постанови Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Інші аргументи касаційної скарги також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі                          № 373/2054/1 б-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення  -  без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400,401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 » залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого                      2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                               М. Є. Червинська
 
                                                                                        В. М. Коротун
 
                                                                                         М. Ю. Тітов