ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 2а-8212/10/0470
адміністративне провадження № К/990/18469/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року (судді: Ясенова Т.І., Головко О.В., Суховаров А.В.)
у справі за позовом Прокурора м. Жовті Води Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Жовтоводської об`єднаної державної податкової інспекції
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Прокурор міста Жовті Води Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Жовтоводської об`єднаної державної податкової інспекції з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року адміністративний позов задоволено: стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави заборгованість по орендній платі за землю з фізичних осіб в розмірі 25 049,03 грн.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ФОП ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року у справі №2а-8212/10/0470.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року заяву ФОП ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі          №2а-8212/10/0470 задоволено: розстрочено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2010 року на 12 місяців шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 2 087,42 грн, починаючи з наступного дня після набрання законної сили ухвалою.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС, Скаржник) подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року апеляційну скаргу ГУ ДПС залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції заяви із зазначенням поважних підстав для поновлення строку, встановленого для апеляційного оскарження та доказів на підтвердження обставин, викладених у такій заяві.
4 квітня 2025 року ГУ ДПС подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції на адресу ГУ ДПС не надходило. 
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 квітня 2025 року відмовив в задоволенні заяви ГУ ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС виходячи з того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції після її винесення, враховуючи положення частин шостої та сьомої статті 18 КАС України, надіслана Скаржнику до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що і має бути достовірним доказом отримання ним зазначеної ухвали суду. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що інших вмотивованих підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції Скаржником не наведено.
Суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційної провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).) 
2. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Представник ГУ ДПС, не погоджуючись з постановленою ухвалою суду апеляційної інстанції, стверджує про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права та неповне встановлення обставин справи.
В обґрунтування вимог касаційної скарги представник ГУ ДПС зазначає, що ним в апеляційній скарзі було вказано, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції на адресу ГУ ДПС не надходила. При цьому відзначає, що згідно з документами долученими у підсистему "Електронний Суд" ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року у цій справі відсутня.
Звертає увагу суду, на те, що в установленому процесуальним законом порядку копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року  про призначення до розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі №2a8212/10/0470 та відповідна заява на адресу ГУ ДПС також не надходили, що підтверджується витягом з ІКС «Управління документами» ІКС «Податковий блок» ДПС України, щодо реєстрації вхідної кореспонденції у справі №2a-8212/10/0470. Відтак, на думку Скаржника, відсутнє належне повідомлення ГУ ДПС про розгляд справи та наявний факт необізнаності про судовий процес.
Ухвалу Верховного Суду від 23 липня 2025 року про відкриття касаційного провадження було двічі направлено Відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденції з повідомленням про вручення, водночас поштові відправлення повернулись без вручення адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
На веб-сайті Верховного Суду було розмішене повідомлення до відома ФОП ОСОБА_1 щодо відкриття касаційного провадження в цій справі.
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався. 
3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
3.1. Оцінка доводів учасників справи й висновків суду апеляційної інстанції
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, виходить з такого.
Ухвала від 2 вересня 2024 року постановлена судом першої інстанції в порядку письмового провадження.
Апеляційну скаргу Скаржник подав до суду апеляційної інстанції 11 березня 2025 року й просив поновити строк на апеляційне оскарження з посиланням на те, що ухвала суду першої інстанції від 2 вересня 2024 року ним отримана не була.
Суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційну скаргу подано поза межами строку, передбаченого статтею 295 КАС України, дійшов висновку, що ГУ ДПС пропустило строк на апеляційне оскарження.  При цьому апеляційний суд зазначив, що оскільки апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції та паперові матеріали судової справи в суді наразі відсутні, то він позбавлений можливості вивчити матеріали судової справи з метою встановлення обставин наявності в них чи відсутності доказів направлення Скаржнику оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.  
З урахування цього суд апеляційної інстанції ухвалою від 17 березня 2025 року апеляційну скаргу        ГУ ДПС на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції заяви із зазначенням поважних підстав для поновлення строку встановленого для апеляційного оскарження та доказів на підтвердження обставин викладених у такій заяві.
На виконання вимог вказаної ухвали ГУ ДПС надіслало заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначило, що оскаржуване рішення суду першої інстанції на адресу ГУ ДПС не надсилалось. На підтвердження вказаних обставин Скаржник покликався на лист Управління організації роботи ГУ ДПС від 19 лютого 2025 року №362/04-36-01-12, яким повідомлено, що за період з 2 вересня 2024 року по 18 лютого 2025 року ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року по справі №2a-8212/10/0470 згідно ІКС «Управління документами» не надходила. Також ГУ ДПС зазначало про те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд заяви про розстрочення виконання рішення суду, оскільки ухвала суду першої інстанції про призначення до розгляду заяву ФОП ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі №2a8212/10/0470, як і копія відповідної заяви, на його адресу не надходили.
Суд апеляційної інстанції, надавши правову оцінку цим доводам, дійшов висновку про неповажність наведених Відповідачем підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.
З урахуванням цього оскаржуваною ухвалою від 11 квітня 2025 року апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження й відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року.
Суд пославшись на положення частин шостої та сьомої статті 18 КАС України вказав, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції після її винесення надіслана Скаржнику до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що і має бути достовірним доказом отримання ГУ ДПС зазначеної ухвали суду. Також зазначив, що інших вмотивованих підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скаржником не наведено.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду апеляційної інстанції, Верховний Суд звертає увагу на таке.   
Згідно з частиною першою  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Відповідно до частини першої статті 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Частиною першою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Відповідно до частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Як визначає частина друга цієї статті учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
За змістом частини третьої статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Аналіз статті 295 КАС України свідчить про те, що за загальним правилом строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня проголошення судового рішення або з дня складення повного судового рішення. Частина друга цієї статті надає право учаснику справи  на поновлення строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційну скаргу подано в межах встановленого строку з дня вручення копії судового рішення. Тобто, навіть у разі, якщо апеляційна скарга подана в межах встановленого строку з дня отримання копії судового рішення, але після спливу такого строку від дня його проголошення або складення повного судового рішення, строк на апеляційне оскарження є пропущеним, але КАС України презюмує право на його поновлення. Частина ж третя передбачає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження у випадку наявності інших поважних причин пропуску, ніж ті, про які йдеться у попередній частині цієї норми. 
Отже, однією із ключових обставин, яка має істотне значення для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, є встановлення дати вручення його копії учаснику справі.
Правила вручення судового рішення визначені статтею 251 КАС України.
За змістом частини п`ятої цієї статті учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах (зокрема від 22 листопада 2023 року у справі №520/8180/22, від 27 травня 2023 року у справі №240/7840/22) за результатом правового аналізу наведених норм вказував, що у розумінні статті 251 КАС України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення. За змістом КАС України суд не має обов`язку надсилати паперову копію судового рішення особі, яка зареєстрована в ЄСІТС, що, однак, не позбавляє таку особу права на отримання паперової копії судового рішення за окремою заявою.
Скаржник не заперечує, що на час ухвалення рішення суду першої інстанції він був зареєстрований як користувач підсистем ЄСІТС, однак наполягає, що відповідне судове рішення не надходило йому.
Суд апеляційної інстанції, виключно покликаючись на положення частин шостої та сьомої статті 18 КАС України вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції після її винесення надіслана Скаржнику до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що і має бути достовірним доказом отримання ГУ ДПС зазначеної ухвали суду. 
Надаючи правову оцінку відповідним висновкам апеляційного суду в контексті наведених під час касаційного провадження доводів,, Суд звертає увагу на те, що відповідно до частин четвертої-шостої статті 18 КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі також - ЄСІТС) відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). 
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. 
Частиною сьомою статті 18 КАС України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС; тут і надалі в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції).
У газеті "Голос України" від 4 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.
Пункт 119 розділу V "Перехідні положення" Положення про ЄСІТС визначає, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, вказані в        розділі III        цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті "Голос України" та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля). 
5 жовтня 2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний Суд", підсистеми відеоконференцзв`язку.
Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про ЄСІТС Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.
Згідно з підпунктом 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована в доменній зоні, використання якої заборонено законодавством України. 
Відповідно до пункту 8 Положення про ЄСІТС підсистема "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (id.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС у добровільному порядку (пункт 10 Положення про ЄСІТС).
Отже, оскільки апеляційна скарга подана суб`єктом владних повноважень, який в обов`язковому порядку повинен був зареєструвати свою офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, то питання отримання ним рішення суду першої інстанції в електронній формі через підсистему "Електронний суд" має істотне значення при встановленні дати отримання такого рішення, відповідно й початку обчислення строку на його апеляційне оскарження.
Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з пунктом 37 наведеного розділу Положення про ЄСІТС Підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).
Пунктом 42 наведеного розділу передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.
Отже, формування рішення суду в автоматизованій системі діловодства судів та направлення рішення суду до Єдиного державного реєстру судових рішень супроводжується автоматичним направленням рішення суду до електронного кабінету суб`єкта владних повноважень, який є учасником справи.
Водночас згідно з пунктом 43 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС до Електронного кабінету надсилаються документи у справі лише в разі наявності ідентифікаційних даних користувача (учасника справи), внесених до автоматизованої системи діловодства.
У разі надсилання користувачем документів у справі за допомогою власного Електронного кабінету ідентифікаційні дані користувача вносяться до автоматизованої системи діловодства в автоматичному режимі.
У разі надсилання особою документів у справі в паперовій формі її ідентифікаційні дані вносяться до автоматизованої системи діловодства працівником суду в обов`язковому порядку. У разі відсутності в поданих документах ідентифікаційних даних учасника справи такі дані вносяться працівником суду одразу після їх отримання судом, в тому числі і за поданими учасниками справи заявами. 
Підпункт 5.5 пункту 5 розділу I "Загальні положення" Положення про ЄСІТС дає визначення поняття "ідентифікаційні дані особи" - для юридичних осіб: ідентифікаційний код юридичної особи (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, - код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України); для фізичних осіб - підприємців: реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП), для адвокатів - номер та дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; для фізичних осіб: унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР), реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або номер і серія паспорта. Для фізичних осіб - громадян України номер і серія паспорта є ідентифікаційними даними виключно за відсутності у такої фізичної особи РНОКПП або УНЗР.
Отже, за змістом наведених норм суд використовує функціонал підсистеми "Електронний суд", зокрема, щодо направлення і вручення судових рішень, через автоматизовану систему діловодства суду. Ці системи є нерозривно пов`язаними і функціонують в автоматичному порядку, однак, для забезпечення досягнення мети, з якою ЄСІТС було впроваджено у роботу суду, вагоме значення має правильність внесення ідентифікаційних даних особи до автоматизованої системи діловодства, коли такі вносяться працівником суду.
Оскільки ключове питання у цій справі пов`язане саме із функціонуванням підсистеми "Електронний суд", визначальне значення в цій справі мають як документи, які містяться в матеріалах справи у паперовому вигляді так і дані та документи, які містяться в автоматизованій системі діловодства суду. Це випливає з того, що в паперових документах, які містяться в матеріалах справи, відсутні дані на підставі яких можна було б зробити беззаперечний висновок про отримання або неотримання ГУ ДПС оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Пунктом 114 розділу IV "Перехідні положення" Положення про ЄСІТС встановлено, що до матеріалів судової справи в електронному вигляді в АСДС належать:
114.1) у разі подання до суду процесуальних та інших документів, що стосуються розгляду судових справ, в електронній формі за допомогою підсистеми "Електронний суд":
реєстраційні картки;
відомості про отримання або надсилання електронних документів;
позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи в електронній формі, що подані до суду з використанням підсистеми "Електронний суд";
процесуальні та інші документи в електронній формі, виготовлені судом та надіслані на офіційні електронні адреси учасників судового процесу за допомогою ЄСІТС;
інші електронні документи, створені в АСДС в автоматичному режимі (протоколи автоматизованого розподілу справи, протоколи фіксування судових засідань, технічні записи судових засідань тощо);
114.2) у разі подання до суду процесуальних та інших документів, що стосуються розгляду судових справ, у паперовій формі:
реєстраційні картки;
відомості про отримання або надсилання електронних документів;
процесуальні та інші документи в електронній формі, виготовлені судом;
інші електронні документи, створені в АСДС в автоматичному режимі (протоколи автоматизованого розподілу справи, протоколи фіксування судових засідань, технічні записи судових засідань тощо).
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з моменту початку функціонування ЄСІТС правильність оформлення електронних справ має важливе значення для коректного функціонування підсистеми "Електронний суд", відомості якої в подальшому можуть бути належними доказами подання документів до суду та/або їх отримання учасниками справи.
Відповідно до підпункту 5.3 пункту 5 розділу I "Загальні положення" Положення про ЄСІТС електронне повідомлення (повідомлення) - автоматично створена та передана в електронній формі інформація, в тому числі про доставку, отримання, реєстрацію чи відмову в реєстрації електронного документа адресатом.
Таким чином, до матеріалів справи, які формуються в паперовому вигляді (у випадку розгляду справи в паперовій формі) підлягає долученню повідомлення про доставлення електронної копії судового рішення в електронний кабінет суб`єкта владних повноважень, яке  є належним доказом його вручення. Однак, якщо таке повідомлення відсутнє в матеріалах справи або не містить усіх відомостей щодо особи, якій було направлено електронний документ, такі відомості, у випадку заперечення особою факту отримання документів через підсистему "Електронний суд", підлягають перевірці за допомогою автоматизованої системи діловодства суду шляхом витребування і дослідження електронних справ, що забезпечується функціоналом автоматизованої системи діловодства суду (КП "Діловодство спеціалізованого суду", далі також - КП "ДСС"). 
Перевірка цих даних, в умовах заперечення Скаржником щодо отримання ним через підсистему "Електронний суд" електронного примірника рішення суду першої інстанції, може бути здійснена виключно за допомогою відомостей електронних справ.
Здійснивши за допомогою функціоналу КП "ДСС" витребування електронних справ, які формувалися судами першої та апеляційної інстанцій, встановлено, що в КП «ДСС» відсутня інформація щодо доставлення електронного примірника ухвали суду першої інстанції від 2 вересня 2025 року будь-кому з часників справи через підсистему "Електронний суд".
В матеріалах справи наявний лише супровідний лист від 3 вересня 2024  року № 65927/24 (т. 1, а.с. 74), за змістом якого на адресу ГУ ДПС Дніпропетровським окружним адміністративним судом скеровувалась копія ухвали від 2 вересня 2024 року. Водночас як докази направлення вказаного супровідного листа разом з копією ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року, так і докази їх вручення Жовтоводській об`єднаній державній податковійї інспекції чи і ГУ ДПС в матеріалах справи відсутні.
Наведене вище в сукупності дає підстави вважати помилковими висновки суду апеляційної інстанції про те, що ухвала суду першої інстанції після її винесення надіслана Скаржнику до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», а доводи останнього про не отримання ним ухвали суду першої інстанції від 2 вересня 2024 року через підсистему "Електронний суд" знаходять своє підтвердження.
Наведеному суд апеляційної інстанції правової оцінки не надав й не перевірив відповідним чином доводи представника ГУ ДПС щодо неотримання оскаржуваного рішення суду першої інстанції, хоча мав можливість доступ до справи в КП "ДСС".
В контексті наведеного Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що суд апеляційної інстанції поклав фактично на ГУ ДПС обов`язок доказування щодо дати отримання ним ухвали суду першої інстанції від 2 вересня 2024 року, й маючи при цьому можливість доступу до матеріалів електронної справи, не виконав завдання адміністративного судочинства й відповідно не перевірив чи направлялось вказане судове рішення взагалі через підсистему "Електронний суд" та Жовтоводській об`єднаній державній податковійї інспекції чи і ГУ ДПС  зокрема.
Тож, за наведеного правового регулювання і проаналізованих обставин щодо факту направлення/ненаправлення через підсистему "Електронний суд" Скаржнику ухвали суду першої інстанції від 2 вересня 2024 року, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції на підставі наявних у його розпорядженні документів, що складались судом першої інстанції, належним чином не встановивши факту отримання Скаржником ухвали суду першої інстанції від 2 вересня 2024 року, допустив порушення норм процесуального права й дійшов передчасного висновку про неповажність наведених ГУ ДПС підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.
3.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Частинами першою та другою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
З урахуванням викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду саме зі стадії вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ 
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити повністю.
Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року скасувати.
Справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                     Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                                                         О.В. Білоус
                                                                                                                                  І.Л. Желтобрюх