УХВАЛА

22 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа №200/10963/19-а
адміністративне провадження № К/990/2282/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу № 200/10963/19-а за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року (головуючий суддя - Шевченко Н. М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року (головуючий суддя - Губська Л. В., судді: Карпушова О. В., Мєзєнцев Є. І.),
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (протокольною ухвалою суду першої інстанції від 30 січня 2020 року замінено на правонаступника - Офіс великих платників податків ДПС, а в подальшому ухвалою від 18 березня 2021 року - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т. 1 а. с. 120), просило: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2 від 27 червня 2019 року; визнати протиправним та скасувати рішення № 0002224710 від 27 червня 2019 року; зобов`язати провести відповідні заходи щодо завантаження звіту до порталу ДФС та відображенню нарахування єдиного внеску (далі - ЄСВ) за грудень 2015 року.
На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що контролюючий орган протиправно перешкоджав позивачеві подати виправлений звіт за грудень 2015 року, який попередньо поданий з помилкою. Звертає увагу, що наявність одночасно недоїмки та переплати з ЄСВ є нелогічним.
Ухвалою від 20 січня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва залучив до участі у справі Державну податкову службу України (далі - ДПС України) як співвідповідача (т. 2 а. с. 27-28).
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 20 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року, позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення про застосування штрафних санкцій № 0002224710 від 27 червня 2019 року. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовив.
Верховний Суд постановою від 02 листопада 2023 року скасував постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року в межах залишення без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі № 200/10963/19-а в частині задоволених позовних вимог, а також в частині здійсненого розподілу судових витрат. Справу в цій частині направив на новий апеляційний розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року залишив без змін.
За наслідками нового апеляційного розгляду справи Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 13 грудня 2023 року, якою рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року залишив без змін.
Висновки судів в межах задоволених позовних вимог (об`єкт касаційного перегляду) ґрунтуються на тому, що застосування до позивача штрафних санкцій є протиправним з огляду на відсутність вини в діях позивача і відсутність жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, Східне МУ ДПС подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить судові рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
У касаційній скарзі викладено доводи про неправильне застосування судами пункту 1 частини другої статті 6, пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах. На переконання Східного МУ ДПС, відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно з пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску без підстав для звільнення через відсутність їх у законодавстві. З урахуванням вищенаведеного, при наявному правопорушенні застосування штрафної санкції є обов`язковим імперативним заходом превентивної дії з метою недопущення правопорушень в подальшому.
Верховний Суд ухвалою від 31 січня 2024 року відкрив касаційне провадження за скаргою Східного МУ ДПС на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з метою перевірки вищенаведених доводів скаржника.
05 березня 2024 року від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій і безпідставність доводів касаційної скарги, просить у задоволенні вимог останньої відмовити, а судові рішення залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, зокрема, в частині відсутності висновку Верховного Суду з питання застосування норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла таких висновків.
У межах цієї справи має місце новий касаційний перегляд судових рішень в частині задоволених позовних вимог за касаційною скаргою Східного МУ ДПС. При цьому, якщо порівняти доводи Східного МУ ДПС, викладені в касаційній скарзі, за наслідками розгляду якої Верховний Суд ухвалив постанову від 02 листопада 2023 року, з доводами касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження згідно з ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024 року, такі є майже ідентичними. Так, Східне МУ ДПС як під час попереднього касаційного перегляду, так і станом на цей час наполягає на тому, що не може бути будь-яких виключень для притягнення правопорушника до відповідальності, оскільки це не передбачено Законом № 2464-VI.
Однак, Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2023 року у цій справі, в межах вищенаведених доводів Східного МУ ДПС, сформулював такий правовий висновок. Закон № 2464-VI хоча і визначає правомірну поведінку платника єдиного внеску і наслідки її порушення, однак, не може охоплювати усі можливі ситуації, які спричинили порушення вимог законодавства. Відповідно, оцінка причин, які зумовили невиконання/неналежне виконання визначених Законом № 2464-VI обов`язків здійснюється судом в межах кожної конкретної справи. Верховний Суд погодився з тим, що вчинення позивачем всіх можливих дій щодо виправлення допущеної помилки шляхом подання виправлених звітів у межах встановленого законом строку для подання звітності може бути підставою для визнання протиправним застосування штрафних санкцій до нього.
За наслідками нового апеляційного розгляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що в межах конкретно цієї справи знайшли своє підтвердження обставини вчинення позивачем всіх можливих дій з метою виправлення допущеної помилки шляхом подання виправленого звіту. З огляду на наявність відповідних прогалин у чинному законодавстві виправлений звіт, поданий позивачем, контролюючим органом прийнято не було, відповідні коригування в інтегрованій картці платника податків здійснено також не було. Сама собою помилка у поданому позивачем звіті від 14 січня 2016 року не призвела до негативних наслідків та не може бути визнана порушенням у розумінні норм Закону № 2464-VI. Несвоєчасне нарахування єдиного соціального внеску було спричинене виключно недосконалістю процедури виправлення допущених помилок позивачем шляхом подання відповідного виправленого звіту, тому за таких обставин підстави для нарахування штрафної санкції - відсутні.
Касаційна скарга не містить доводів про невідповідність такого висновку апеляційного суду висновкам, які виклав Верховний Суд в постанові від 02 листопада 2023 року, або ж невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Відсутнє й вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновків Верховного Суду. Східне МУ ДПС в касаційній скарзі продублювало свої попередні доводи, яким Верховний Суд вже надав правову оцінку в межах цієї справи і визнав їх неприйнятними. Зазначене свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги і ігнорування вже сформульованих в межах конкретно цієї справи висновків Верховного Суду.
Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
Враховуючи, що колегією суддів після відкриття касаційного провадження встановлено, що Верховний Суд вже виклав висновок з питання застосування норми права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, наявні підстави для застосування наслідків, визначених пунктом 4 частини першої статті 339 КАС України, і закриття касаційного провадження у справі. Порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 КАС України, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 339, 341, 345, 355, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 200/10963/19-а, відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, - закрити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон Л.І. Бившева   В.П. Юрченко