Ухвала
 
16 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 484/1084/25
провадження № 61-11727ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання незаконним позбавлення його права користування гаражем,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати те, що Первомайська міська рада Миколаївської області незаконно позбавила його права користування законно збудованим гаражем № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АГК «Южний» на АДРЕСА_1 ; визнати те, що Первомайська міська рада Миколаївської області незаконно видала ОСОБА_2 підроблений акт введення гаража в експлуатацію від 15 серпня            1996 року, а також свідоцтво на право власності на гараж; визнати акт введення гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року незаконним, підробленим і що він до гаражу № НОМЕР_3 ) в АГК «Южний» не має ніякого відношення.
 
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області рішенням від 27 червня 2025 року в задоволені позову відмовим.
 
Миколаївський апеляційний суд постановою від 13 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2025 року в частині вирішення позовної вимоги про визнання незаконним позбавлення                       ОСОБА_1 права користування гаражем № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АГК «Южний» на                  АДРЕСА_1 змінив, виклав його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконною видачу ОСОБА_2 підробленого акта введення гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року, а також свідоцтва на право власності на гараж та визнання акта введення гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року незаконним, підробленим і що він до гаражу № НОМЕР_3 ) в АГК «Южний» не має ніякого відношення скасував та в цій частині закрив провадження у справі.
 
08 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити свій реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, адресу своєї електронної пошти (за наявності) та відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; зазначити інших учасників справи з їх місцезнаходженням; чітко зазначити які саме судові рішення оскаржуються з датою їх ухвалення; згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування; викласти прохальну частину касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України; надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції разом із копіями скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Проте касаційна скарга у новій редакції всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 23 вересня 2025 року так і не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у ОСОБА_1 ; не містить посилання на конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається ця касаційна скарга, з відповідним обґрунтуванням (мотивуванням), хоча зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень за приписами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України є обов`язковим. 
 
Крім того, ОСОБА_1 повторно вказує назву касаційної скарги «Касаційна скарга на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області                від 27 червня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду                          від 13 серпня 2025 року у справі № 484/1084/25». 
 
Слід зазначити, що в ухвалі Верховного Суду від 23 вересня 2025 року                     ОСОБА_1 вказувалося на те, що 27 червня 2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області ухвалу у справі № 484/1084/25 не постановлював. Проте, Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 27 червня 2025 року було ухвалено рішення у справі № 484/1084/25, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Також, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить: 1) ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня                   2025 року скасувати; 2) визнати те, що Первомайська міська рада Миколаївської області, нехтуючи дозволом № 167 на будівництво гаражу № НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) на земельній ділянці в АДРЕСА_1 та планом-схемою на його ім`я, нехтуючи Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року                 № 697-ХІІ, нехтуючи рішенням Первомайського міського народного суду Миколаївської області від 11 грудня 1979 року № 2-1147/1979, незаконно позбавила його права користуватися законно збудованим гаражем № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АГК «Южний» на АДРЕСА_1 ;            3) визнати те, що Первомайська міська Миколаївської області незаконно видала ОСОБА_2 хоч і підроблений акт введення гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року, а також свідоцтво на право власності гаражу № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Згідно всіх існуючи законів і Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року № 697-ХІІ ОСОБА_2 , гараж не будував і  не вносив до кооперативу свій пайовий внесок;       4) визнати акт введення гаража в експлуатацію від 15 серпня 1996 року незаконним, підробленим і що він до гаражу № НОМЕР_3 ) в АГК «Южний» не має ніякого відношення.
 
Отже прохальна частина касаційної скарги ОСОБА_1 викладена без урахування положень статті 409 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,  № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE             v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
 
Згідно з частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
 
Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
 
Таким чином, оскільки недоліки касаційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі усунуті не були, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення повернути заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев