ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №300/8564/24
адміністративне провадження № К/990/10246/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Гімона М.М., Хохуляка В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна техніка «ЗАЕЗ»
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 (судді: Шевчук С.М., Кухтей Р.В., Нос С.П.)
у справі № 300/8564/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна техніка «ЗАЕЗ»
до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, 
Державної податкової служби України
про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна техніка «ЗАЕЗ» (далі - позивач, ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України), в якому просило суд: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області, а саме: рішення № 11205666/35276915 від 11.06.2024 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2 від 13.05.2024;
2) зобов`язати Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ», а саме: податкову накладну № 2 від 13.05.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на протиправності рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, оскільки копії наданих позивачем додаткових первинних документів з контрагентом свідчать про реальність господарської операції та про наявність підстав для реєстрації ПН в ЄРПН.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 (т. 1 а.с. 124-130) визнано поважними причини пропуску ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ» встановленого законом строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновлено пропущений строк звернення до суду. Вказаною ухвалою також відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду.
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду та визнаючи поважними причини пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не заперечується, що позивач копію рішення № 40497/35276915/2, за результатами розгляду його скарги, отримав 28.06.2024. Отже, строк звернення до суду із цим позовом розпочався 28.06.2024 та сплив 28.09.2024. Тоді як позивач звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 05.11.2024, що підтверджується відтиском штемпеля АТ «Укрпошта» на конверті, тобто з порушенням тримісячного строку.
Натомість, судом першої інстанції встановлено та підтверджується наказами № 1/В від 28.06.2024, № 2/В від 31.07.2024, № 3/В від 31.08.2024 та № 4/В від 30.09.2024, що директор ТОВ «Будівельна техніка ЗАЕЗ» у період з 01.07.2024 по 21.10.2024 дійсно перебував у службовому відрядженні в м. Києві, у зв`язку з чим, суд першої інстанції погодився з доводами представника позивача, що в період перебування директора ТОВ «Будівельна техніка ЗАЕЗ» в м. Київ, останнє потрапляло під постійні обстріли ракетами та шахедами, що в свою чергу несло пряму небезпеку для життя і здоров`я. Під час повітряних тривог, які в даному регіоні відбувалися досить часто була необхідність перебування в укриттях, куди постійно добиратися із хворим 79 річним батьком є надзвичайно складно та стресово. 
Суд першої інстанції також зазначив, що беззаперечним є також факт важкого фізичного стану батька директора позивача з огляду на встановлені та підтверджені медичними висновками діагнози, потреба у догляді та супроводжені, щонайменше в лікувальні заклади.
Відтак, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 (т.  1 а.с. 132-151) позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 11205666/35276915 від 11.06.2024 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкової накладної № 2 від 13.05.2024; зобов`язано Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою фактичного подання, податкову накладну № 2 від 13.05.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна техніка «ЗАЕЗ».
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення контролюючого органу не містить конкретної інформації, які документи мав надати позивач на пропозицію контролюючого органу, але не надав, що свідчить про не надання комісією належної оцінки, які ж саме документи платником податку подано не було, а надані документи унеможливили реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 (т. 1 а.с. 229-235) апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено частково, скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі № 300/8564/24 та ухвалено постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна техніка ЗАЕЗ» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Державної податкової служби України про визнання дії та бездіяльності протиправними залишено без розгляду.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки копію рішення від 28.06.2024 №  40497/35276915/2 про результати розгляду його скарги, позивач отримав 28.06.2024, а отже строк звернення до суду із цим позовом розпочався 28.06.2024 та сплинув 29.09.2024, тоді як з даним позовом позивач звернувся лише 05.11.2024, що підтверджується відтиском штемпеля АТ «Укрпошта» на конверті, що вказує на пропуск тримісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, апеляційний суд зазначив, що зазначена позивачем обставина, щодо перебування керівника в тривалому службовому відрядженні та догляду ним за батьком у період який супроводжується веденням позивачем активної господарської діяльності не може вважатися поважною причиною пропуску строку у межах цієї справи, оскільки неналежна організація процесу з оскарження рішень контролюючих органів з боку відповідальних осіб та невиконання позивачем вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити поновлення строків на звернення до суду з цим адміністративним позовом, а тому не підтверджує наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою (т. 2 а.с. 1-9), в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
В доводах касаційної скарги скаржник зауважив, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Позивач додає, що апеляційний суд своєю постановою від 19.02.2025 залишив позов без розгляду виключно з підстав пропуску процесуальних строків, не врахувавши той факт, що суд першої інстанції визнав причини пропуску поважними, оскільки представник відповідачів після відкриття провадження у справі, подав до суду заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском процесуальних строків для звернення до суду, тоді як позивач у свою чергу надав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2024. 
За переконанням скаржника у заяві про поновлення строку позивачем було доведено, що відповідно сукупність вказаних в заяві обставин дає можливість суду визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду - поважними, оскільки унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, а також були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такими обставинами слугували службове відрядження директора ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ»   ОСОБА_1 у період з 01.07.2024 по 21.10.2024 до міста Києва для участі у перемовинах та пошуку нових клієнтів для здійснення Товариством своєї господарської діяльності, що підтверджується відповідними наказами про відрядження ОСОБА_1 у вказаний період.
Також скаржник зауважує, що перебуваючи в Києві, директор ОСОБА_1 здійснював постійний догляд та займався лікуванням свого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом 2 групи та відповідно до поставлених діагнозів, лікувально-консультативною комісією було зроблено висновок, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, який і здійснював його син - ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою. 
Крім іншого скаржник додає, що регіон де директор позивача перебував із своїм батьком не є безпечним у зв`язку із агресією російської федерації проти України, оскільки місто Київ в той період часу потрапляв під постійні обстріли ракетами та шахедами, що в свою чергу несло пряму небезпеку для життя і здоров`я. Під час повітряних тривог, які в даному регіоні відбувалися досить часто та була необхідність перебування в укриттях, куди постійно добиратися із хворим 79 річним батьком є надзвичайно складно та стресово.
Підсумовуючи скаржник зазначив, що директор фактично зміг приступити до виконання своїх обов`язків в повній мірі, після закінчення лікування батьком та повернення в місто Івано-Франківськ, де він одразу, не зволікаючи, 22.10.2024 уклав із Адвокатським об`єднанням «Лекс Консалтинг» замовлення на надання правової допомоги щодо підготовки позовної заяви про оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.05.2024.
Ухвалою Верховного Суду від 18.04.2025 відкрито касаційне провадження у цій справі. Підставами касаційного оскарження є пункт 4 частини 4 статті 328, пункти 3 та 4 частини 2 статті 353 КАС України щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме: статей 122 та 308 КАС України внаслідок необґрунтованого відхилення заяви позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду та встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, доводи відносно чого підлягають перевірці під час касаційного перегляду судового рішення у цій справі.
Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу (т. 2 а.с. 38-43), в якому просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. При цьому, податковий орган зауважує, що судом апеляційної інстанції судове рішення ухвалено відповідно до пункту 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з того, що суд апеляційної інстанції застосував норми права з урахуванням висновків Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 щодо строків звернення до суду у подібних правовідносинах.
11.09.2025 до Суду надійшли додаткові пояснення податкового органу, в яких відповідач в доповнення до правової бази щодо строків звернення до суду посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025, викладені у справі №  500/2276/24, відповідно до яких ВП ВС зауважила, зокрема, якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина 4 статті 122 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
11.06.2024 комісією з реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення №11205666/35276915 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.05.2024, у зв`язку з: «ненаданням/частковим ненаданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку. Додаткова інформація: для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній не надано копій документів про наявність місць зберігання придбаної техніки (договори оренди, акти наданих послуг, акти прийому-передачі), документів щодо перевезень реалізованої техніки; видаткова накладна на реалізацію від 28.05.2024 № 3 00000003 не містить інформації про посадових осіб покупця, які брали участь у господарській операції.» (т. 1 а.с. 29, 88).
21.06.2024 ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ» направило до ДПС України скаргу, на рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 11205666/35276915 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.05.2024.
28.06.2024 ДПС України прийнято рішення № 40497/35276915/2, яким скаргу позивача від 21.06.2024 № 9169771155 залишено без задоволення, а рішення Комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 11.06.2024 без змін. Підставою для прийняття такого рішення такого рішення стало ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, у тому числі рахунків-фактури, інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (т. 1 а.с. 48). Вказане рішення отримано позивачем 28.06.2024.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною 1 статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.
Так, відповідно до частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. 
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої, якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 сформовано висновок, що рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, оскаржуються в судовому порядку в такі строки:
а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Аналогічна правова позиція викладена також і у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.03.2024 у справі № 260/6165/23, від 30.04.2025 у справі №  320/40600/23.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №  500/2276/24 також зазначила, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1  місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).
В контексті з наведеним суди попередніх інстанцій встановили, що 11.06.2024 комісією ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято рішення №11205666/35276915 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.05.2024, на яке позивачем подано скаргу до ДПС України, яку рішенням останнього від 28.06.2024 № 40497/35276915/2 залишено без задоволення, а рішення Комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 11.06.2024 без змін.
При цьому, апеляційний суд встановив, що також не заперечується сторонами, що копію рішення № 40497/35276915/2 за результатами розгляду його скарги, позивач отримав 28.06.2024, а отже строк звернення до суду із цим позовом розпочався 28.06.2024 та закінчився 29.09.2024. Натомість до суду першої інстанції з даним позовом позивач звернувся лише 05.11.2024, тобто із пропуском тримісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 4 ст. 122 КАС України.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку звернення до суду, в поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач зазначив, що у період з 01.07.2024 по 21.10.2024 директор ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ»   ОСОБА_1 поїхав у службове відрядження до міста Києві для участі у перемовинах та пошуку нових клієнтів для здійснення Товариством своєї господарської діяльності. Також перебуваючи у Києві, директор здійснював постійний догляд та займався лікуванням свого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом 2 групи та відповідно до поставлених діагнозів, лікувально-консультативною комісією було зроблено висновок, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, який і здійснював його син - ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою. Крім того, регіон де директор позивача перебував із своїм батьком не є безпечним у зв`язку із агресією російської федерації проти України, оскільки місто Київ в той період часу потрапляв під постійні обстріли ракетами та шахедами, що в свою чергу несло пряму небезпеку для життя і здоров`я. Під час повітряних тривог, які в даному регіоні відбувалися досить часто була необхідність перебування в укриттях, куди постійно добиратися із хворим 79 річним батьком є надзвичайно складно та стресово.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, оцінюючи вказані обставини, слушно зауважив, що позивачем є юридична особа - ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ», а відтак діяльність юридичної особи не може залежати від обставин службового відрядження його керівника та догляду ним за хворим батьком, оскільки відсутність керівника повинно супроводжуватися наданням повноважень іншій особі на представництво інтересів такої юридичної особи в тому числі і перед контролюючими органами та судовими органами. 
Тоді як, факт перебування керівника позивача у службовому відрядженні та догляд ним за батьком не був перешкодою для здійснення позивачем, як юридичною особою господарської діяльності, наслідком чого є подання на реєстрацію податкових накладних у період з 12.06.2024 по 05.08.2024, що не заперечується позивачем.
Колегія суддів також вважає слушним доводи суду апеляційної інстанції відносно того, що будучи достеменно обізнаним про наявність оскаржуваного рішення та наявність рішення ДПС України про відмову у задоволенні скарги на рішення територіального податкового органу, позивач не надав жодних доказів, які свідчили б що впродовж усього терміну перебування директора позивача у службовому відрядженні з 01.07.2024 по 21.10.2024 існували непереборні об`єктивні обставини, за яких призначення на вказаний період уповноваженої особи на представництво інтересів ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ», або звернення до суду з цим позовом у межах установленого строку було об`єктивно неможливим.
При цьому, доводи скаржника відносно того, що регіон де директор позивача перебував із своїм батьком не є безпечним у зв`язку із агресією російської федерації проти України, оскільки місто Київ в той період часу потрапляв під постійні обстріли ракетами та шахедами, що в свою чергу несло пряму небезпеку для життя і здоров`я, а відтак під час повітряних тривог, які в даному регіоні відбувалися досить часто була необхідність перебування в укриттях, куди постійно добиратися із хворим 79 річним батьком є надзвичайно складно та стресово, то суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що вказані обставини також не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки за змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08.12.2022 у справі №  990/102/22: «ведення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного станув Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».
Більш того, апеляційним судом також установлено, що: 1) Івано-Франківський окружний адміністративний суд не припиняв роботи у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та безперервно здійснював свою діяльність протягом 2022 -2024 років. Також суд не здобув доказів (а позивач їх не надав), які б свідчили про зупинення роботи установ, підприємств та організацій на території Івано-Франківської області у період 2022-2024 років, у зв`язку із введення воєнного стану, в тому числі і підприємства позивача; 2) позивач знаходиться на території Івано-Франківської області, яка не знаходиться в зоні активного ведення бойових дій, а обстріли вказаної території носять вкрай періодичний та не тривалий характер, який не призводить до неможливості ведення господарської діяльності та захисту порушених прав юридичними особами, які знаходяться на її території; 3) позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про тривалу відсутність енергопостачання та постійну відсутність послуг зв`язку на території Івано-Франківської області та м.  Києва; 4) за даними засобів масової інформації та відомостей загальнодоступних державних ресурсів і матеріалів цієї справи не убачається обставин, які вказували, що період перебування керівника з 01.07.2024 по 21.10.2024 у службовому відрядженні в місті Києві супроводжувався безперервними обстрілами вказаної території за наявності яких вказаний керівник не мав можливості вирішити питання щодо призначення уповноваженої особи на період його відсутності для представництва інтересів позивача; 5) оскаржуване рішення Комісії ГУ ДПС в Івано-Франківській області №11205666/35276915 від 11.06.2024 позивач отримав 11.06.2024 та відразу оскаржив його до ДПС України; 6) рішення ДПС України №40497/35276915/2 від 28.06.2024 про залишення скарги позивача без задоволення було отримано позивачем до моменту відбуття керівника у відрядження, зокрема, 28.06.2024 (дана обставина самостійно визнається платником у тексті позовної заяви).
В контексті з наведеними обставинами, Суд також зазначає, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).
В той же час, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Слід також додати, що обставини, на які позивач посилається, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом є суб`єктивними обставинами та не доводять існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами/труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом і причини пропуску строку звернення до суду, на які посилається позивач не є поважними, оцінку відносно чого надано судом апеляційної інстанції. 
Посилання позивача у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду від 01.12.2023 у справі № 990/47/23, в якій зазначено, що формальне застосування строків без аналізу поважності причин є порушенням права на справедливий суд, а також від 01.02.2024 у справі № 990/270/23, в якій Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку є ті, що унеможливлюють подання позову вчасно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції були досліджені та проаналізовані обставини пропуску строку звернення до суду, на які позивач посилається, як на підставу поважності причини такого пропуску.
Відносно доводів скаржника у касаційній скарзі на те, що вказана справа має виняткове значення та суспільний інтерес, то Суд вважає вказані доводи необґрунтованими, з огляду на те, що на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодного доказу.
Щодо посилання позивача у касаційній скарзі на те, що позивач позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням при розгляді інших справ, оскільки на розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа № 300/8562/24 та №  300/4443/24, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними та таким, що не можуть свідчити про те, що обставини у даній справі впливають на обставини у інших зазначених справах, зважаючи на інші фактичні обставини та предмет позову. Тим більше постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2025 та від 02.05.2025 у вказаних справах апеляційні скарги податкового органу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Доводи скаржника відносно того, що апеляційний суд залишив позов без розгляду виключно з підстав пропуску процесуальних строків, не врахувавши той факт, що суд першої інстанції визнав причини пропуску поважними, оскільки сукупність вказаних в заяві обставин дає можливість суду визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду - поважними, то колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції проаналізовано та надано оцінку відносно кожного доводу позивача, на який заявник посилався у заяві про поновлення строку звернення до суду, як на поважні причини його пропуску та дійшов правильного висновку про відсутність таких поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.
Відтак, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України (у редакції, після набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна техніка «ЗАЕЗ» залишити без задоволення.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі №  300/8564/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                  І.А. Васильєва
Cудді                                                                                                              М.М. Гімон
                                                                                                              В.В. Хохуляк