ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 жовтня 2025 року           справа №360/978/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Блохіна А.А., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 360/978/25 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           В С Т А Н О В И В :

Галкін Вячеслав Леонідович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10 січня 2025 року № 122950002737 про відмову позивачу у призначенні пенсії;
- зобов`язати відповідача розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року із зарахуванням до пільгового підземного стажу за Списком № 1 наступного стажу: з 01 вересня 1984 року по 15 березня 1988 року – навчання за фахом в Лисичанському ордена Трудового червоного прапора гірничому технікумі за спеціальністю “Підземна розробка вугільних родовищ”; з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року – підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля”; з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року – строкова військова служба; з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року - підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті “Привільнянська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля”; та до загального страхового стажу періодів роботи: з 12 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року; з 18 січня 1999 року по 28 лютого 1999 року; з 03 березня 1999 року по 31 березня 1999 року; з 07 квітня 1999 року по 30 квітня 1999 року; з 02 травня 1999 року по 31 травня 1999 року; з 05 червня 1999 року по 30 червня 1999 року; з 20 липня 1999 року по 30 липня 1999 року; з 12 серпня 1999 року по 31 жовтня 1999 року; з 12 листопада 1999 року по 30 листопада 1999 року; з 12 грудня 1999 року по 31 грудня 1999 року; з 01 лютого 2000 року по 30 березня 2000 року у КСП “Іскра”.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10 січня 2025 року № 122950002737 про відмову в призначенні пенсії позивачу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року, зарахувавши: до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди: роботи у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; строкову військову службу з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року; роботу у Шахті “Привільнянська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року підземним гірником з повним робочим днем під землею; до загального страхового стажу період роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю “Злагода” з 01 червня по 02 червня 2000 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у зарахуванні періоду навчанні у технікумі до пільгового стажу, подав апеляційну скаргу, в якій, просить змінити рішення, виклавши абзац 3 його резолютивної частини в наступній редакції: 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03 січня 2025 року, зарахувавши: до пільгового підземного стажу за Списком № 1 період навчання за фахом в Лисичанському ордена Трудового червоного прапора гірничому технікумі за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ» з 01.09.1984 по 15.03.1988 та періоди роботи у Шахті «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; строкову військову службу з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року; роботу у Шахті «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля» з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року підземним гірником з повним робочим днем під землею; до загального страхового стажу період роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Злагода» з 01 червня по 02 червня 2000 року. 
Апелянт вважає, що технікум, у якому позивач навчався у спірний період, відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону №103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
Таким чином, вказана норма передбачає, що вказаний стаж навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. 20. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу. 21. 
Вказаним умовам стаж позивача відповідає, бо він працевлаштувався за набутою професією до закінчення навчального закладу. 
Вказане також повністю узгоджується з висновками Верховного суду, які викладені у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі 367/945/17, в якій судом було зроблено висновок про правильність застосування норм статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту", згідно якої час навчання у технікумі, який є професійно-технічним навчальним закладом зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вважає, що правомірним рішенням від 10 січня 2025 року № 122950002737 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу.
На думку апелянта, спірні періоди трудової діяльності правомірно не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача з підстав, визначних рішенням від 10 січня 2025 року № 122950002737.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Апеляційний суд здійснєю апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій) і дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення, виходячи з наступного.
Позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 03 січня 2025 року про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФУ в Одеській області та прийнято рішення від 10 січня 2025 року № 122950002737 про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV (Список № 2) за відсутності необхідного страхового стажу – 30 років та пільгового стажу – 12 років 06 місяців.
Це рішення обґрунтовано наступним.
Вік заявника – 55 років; страховий стаж заявника становить 25 років 04 місяці 07 днів; пільговий стаж за Списком № 1 - 05 місяців 01 день; пільговий стаж за Списком № 2 - 02 роки 08 місяців 15 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
- періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01.06.1987 серії НОМЕР_1 , оскільки надано скановану копію трудової книжки, в якій записи про роботу, назви підприємств та печатки якими засвідчені записи про звільнення непридатні для сприйняття їх змісту, а саме: немає чіткого зображення; 
- період військової служби з 03.06.1988 по 24.05.1990 згідно з військовим квитком від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 , оскільки запис про зарахування на строкову службу та звільнення в запас не засвідчені печаткою. 
Пільговий стаж враховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.
Згідно з розрахунком форми РС-право до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 01.09.1984 по 27.05.1988 Навчання у вищих/ середніх НЗ (3 роки 8 місяців 27 днів); з 01.01.1999 по 17.01.1999 (0 років 0 місяців 17 днів); з 01.03.1999 по 02.03.1999 (0 років 0 місяців 2 дні); з 01.04.1999 по 06.04.1999 (0 років 0 місяців 6 днів); з 01.05.1999 по 01.05.1999 (0 років 0 місяців 1 день); з 01.06.1999 по 04.06.1999 (0 років 0 місяців 4 дні); з 01.07.1999 по 19.07.1999 (0 років 0 місяців 19 днів); з 01.08.1999 по 11.08.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.11.1999 по 11.11.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.12.1999 по 11.12.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.01.2000 по 31.01.2000 (0 років 1 місяць 0 днів); з 09.06.2000 по 09.11.2000 Список № 1 (0 років 5 місяців 1 день); з 10.11.2000 по 31.12.2000 (0 років 1 місяць 22 дні); з 01.01.2001 по 15.10.2001 Список № 2 (0 років 9 місяців 15 днів); з 16.10.2001 по 31.12.2001 (0 років 2 місяці 16 днів); з 01.01.2002 по 15.11.2002 Список № 2 (0 років 10 місяців 15 днів); з 16.11.2002 по 31.12.2002 (0 років 1 місяць 16 днів); з 01.01.2003 по 14.08.2003 Список № 2 (0 років 7 місяців 14 днів); з 15.08.2003 по 01.10.2003 (0 років 1 місяць 17 днів); з 01.02.2004 по 10.03.2009 (5 років 1 місяць 3 дні); з 01.09.2009 по 30.06.2014 (4 роки 2 місяці 19 днів); з 01.08.2014 по 19.08.2014 (0 років 1 місяць 0 днів); з 02.03.2016 по 30.09.2017 (1 рік 7 місяців 0 днів); з 01.10.2017 по 30.09.2024 (7 років 0 місяців 0 днів), всього 25 років 4 місяці 7 днів.
Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 01 червня 1987 року серії НОМЕР_1 встановлено, що в ній наявні такі записи про спірні періоди роботи позивача:
Шахта «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»
з 01.06.1987 по 08.07.1987 – проходив виробничу практику поверхневим учнем гірника (накази від 25.05.1987 № 105к та від 08.07.1987 № 166к);
Шахта «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»
з 07.09.1987 по 14.11.1987 – проходив виробничу практику поверхневим гірником 3 розряду (накази від 07.09.1987 № 550-к та від 16.11.1987 № 724-к);
Шахта «Новодружеська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»
з 16.03.1988 по 19.06.1988 – працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, звільнений у зв`язку із призовом на строкову службу (накази від 16.03.1988 № 96к та від 20.06.1988 № 218к);
з 03.06.1988 по 29.05.1990 – проходив строкову військову службу (військовий квиток НОМЕР_2 );
Шахта «Привільнянська» Виробничого об`єднання «Лисичанськвугілля»
з 09.07.1990 по 10.12.1992 – працював підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею (накази від 06.07.1990 № 500к та від 09.12.1992 № 1152к);
КСП «Іскра» (Радгосп «Іскра»)
з 12.12.1992 по 07.06.1994 – працював на посад інженера по газу (наказ від 20.12.1992 № 131/к);
з 08.06.1994 по 30.03.2000 – працював водієм автогаражу, звільнений за переведенням з КСП до СТОВ «Злагода» (наказ від 08.06.1994 № 41/к);
Радгосп «Іскра» реорганізовано у КСП «Іскра» (розпорядження від 30.09.1996 № 1064);
СТОВ «Злагода»
з 01.04.2000 по 02.06.2000 – працював водієм (накази від 01.04.2000 № 7/к та від 02.06.2000 № 22/к);
ВАТ «Лисичанська сода»
з 09.06.2000 по 22.04.2001 – працював слюсарем з ремонту обладнання 4 розряду Білогорівського крейдового кар`єру (наказ від 08.06.2000 № 455к);
з 23.04.2001 по 01.10.2003 – працював начальником зміни Білогорівського крейдового кар`єру (накази від 23.04.2001 № 155 к та від 03.10.2003 № 285к);
згідно з наказом від 23.05.2000 № 65 професія слюсаря з ремонту обладнання дає право на пільгову пенсію за списком 2 розділ 1 підрозділ 2010100а-19931;
згідно з наказом від 23.05.2000 № 65 професія начальника зміни дає право на пільгову пенсію за списком 2 розділ 1 підрозділ 2010100б-24043.
Інші періоди роботи позивача, про які наявні записи у трудовій книжці, не є спірними, тому судом не досліджуються.
Дослідженням військового квитка від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 встановлено, що в період з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року проходив строкову службу в армії.
Згідно із дипломом від 30 травня 1988 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 в 1984 році вступив до Лисичанського ордена Трудового Червоного Прапору гірничого технікуму і в 1988 році закінчив повний курс названого технікуму за спеціальністю «Підземна розробка вугільних родовищ», рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27 травня 1988 року присвоєно кваліфікацію гірничого техніка.
Згідно із довідкою форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 04 січня 2025 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача починаючи з січня 1999 року, у тому числі з 01 січня 1999 року по 02 червня 2000 року в КСП «Злагода» (код страхувальника 00846702).
В Реєстрі наявні відомості про спеціальний стаж позивача: 
1999 рік – 02 місяці 22 дні (код страхувальника 00846702) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ056А2 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю»);
2000 рік – 5 місяців 1 день (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,  - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -  жінкам»);
2001 рік – 9 місяців 15 днів (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці,  - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам»);
2002 рік – 10 місяців 15 днів (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1;
2003 рік – 7 місяців 14 днів (код страхувальника 00204889) за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
За ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до ч. 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
За ч. 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
За абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
За частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзаців першого, двадцять четвертого – двадцять шостого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
За ч.ч. 1, 2 статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до частини третьою статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також:
- військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (підпункт “в”);
- навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (підпункт “д”).
За статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
За частиною першою статті 3 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР “Про професійну (професійно-технічну) освіту” (далі – Закон № 103/98-ВР) професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я (частина перша статті 17 Закону № 103/98-ВР).
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 103/98-ВР до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Абзацами першим та другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з абз. 1 пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із абзацами першим-четвертим пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (абзац перший пункту 8 Порядку № 637).
Відповідно до абзацу першого пункту 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Згідно із пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).
Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).
За абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).
Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Згідно із абзацом четвертим пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
За абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
За пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно із абзацами другим, третім, четвертим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
За пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії від 03 січня 2025 року за формою, визначеною Порядком № 22-1.
Щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів, підтверджених трудовою книжкою від 01.06.1987 серії НОМЕР_1 , суд враховує наступне.
За змістом статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.
Відповідач зазначає, що надана позивачем сканована копія трудової книжки не має чіткого зображення, тому записи про роботу, назви підприємств та печатки, якими засвідчені записи про звільнення не придатні для сприйняття їх змісту.
Оглядом поданої в матеріалах справи сканованої копії трудової книжки, яку надано відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, встановлено, що дійсно деякі із записів не мають чіткого зображення назв підприємств, де працював позивач, а також печаток, якими скріплено записи про звільнення позивача.
При цьому, відповідач, всупереч вимог абзацу четвертого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1, не запропонував позивачу подати більш якісну копію трудової книжки, а одразу не врахував весь трудовий стаж позивача, підтверджений цією трудовою книжкою, відомості про який відсутні в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Натомість, дослідженням наданої представником позивача в матеріали справи більш якісної копії трудової книжки, судом достеменно встановлено і найменування підприємств, де працював позивач, і записів про його роботу, і періоди його зайнятості, і підстави для внесення таких записів.
У свою чергу не належна якість печаток, якими скріплено записи про звільнення позивача, на думку суду, сама по собі жодним чином не спростовує внесену до цієї трудової книжки інформацію про роботу позивача, період його зайнятості, про пільговий характер виконуваної позивачем роботи.
Крім того, абзацами першим та третім пункту 2.4 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 “Про трудові книжки працівників” відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд враховує, що неправильне оформлення трудової книжки, неповнота та відсутність деяких записів у ній, не може ставитись в провину власнику трудової книжки. Окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від його волевиявлення.
Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Отже, не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.
Крім того, у разі наявності сумнівів щодо достовірності внесених до трудової книжки записів, відповідач, керуючись положеннями частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV, мав право звернутися до підприємств-роботодавців за отриманням документів, що підтверджують внесені до трудової книжки записи, чи перевірити обґрунтованість та достовірність внесених записів, чого ним не зроблено.
Отже, ГУПФУ в Одеській області не добросовісно поставилось до розгляду поданих позивачем документів та прийняття відповідного рішення.
Дослідженням записів у трудовій книжці від 01.06.1987 серії НОМЕР_1 за спірний період встановлено, що у ній наявні відомості про: проходження позивачем виробничої практики у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 01.06.1987 по 08.07.1987; проходження позивачем виробничої практики у Шахту “Привільнянська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 07.09.1987 по 14.11.1987; роботу позивача підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 16.03.1988 по 19.06.1988; проходження строкової військової служби з 03.06.1988 по 29.05.1990; роботу позивача підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею у Шахті “Привільнянська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 09.07.1990 по 10.12.1992; роботу на посадах інженеру по газу з 12.12.1992 по 07.06.1994 та водієм автогаражу в КСП “Іскра” (Радгосп “Іскра”); водієм у СТОВ “Злагода” з 01.04.2000 по 02.06.2000.
Співставленням записів у трудовій книжці позивача, розрахунку його стажу за формою РС-право та рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії судом встановлено, що до страхового стажу позивача зараховані періоди: 
- проходження ним виробничої практики з 01.06.1987 по 08.07.1987 та з 07.09.1987 по 14.11.1987 у складі періоду навчання у навчальному закладі з 01.09.1984 по 27.05.1988, що підтверджений дипломом від 30.05.1988 серії НОМЕР_3 ; 
- роботи в КСП “Іскра” та СТОВ “Злагода” з 01.01.1999 по 17.01.1999 (0 років 0 місяців 17 днів); з 01.03.1999 по 02.03.1999 (0 років 0 місяців 2 дні); з 01.04.1999 по 06.04.1999 (0 років 0 місяців 6 днів); з 01.05.1999 по 01.05.1999 (0 років 0 місяців 1 день); з 01.06.1999 по 04.06.1999 (0 років 0 місяців 4 дні); з 01.07.1999 по 19.07.1999 (0 років 0 місяців 19 днів); з 01.08.1999 по 11.08.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.11.1999 по 11.11.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.12.1999 по 11.12.1999 (0 років 0 місяців 11 днів); з 01.01.2000 по 31.01.2000 (0 років 1 місяць 0 днів) на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5).
Оскільки записи у трудовій книжці від 01.06.1987 серії НОМЕР_1 про роботу позивача підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 16.03.1988 по 19.06.1988 та підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею у Шахті “Привільнянська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 09.07.1990 по 10.12.1992 містять інформацію про період зайнятості та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ГУПФУ в Одеській області безпідставно не зараховано цей період до пільгового підземного стажу позивача за Списком № 1.
Щодо незарахування до пільгового підземного стажу за Списком № 1 строкової служби позивача, суд враховує наступне.
Записами у трудовій книжці від 01.06.1987 серії НОМЕР_1 та військовому квитку від 01.07.1988 серії НОМЕР_2 сукупно підтверджено, що позивач з 03 червня 1988 року був призваний на строкову військову службу під час його роботи у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, у зв`язку із чим був звільнений з роботи на підставі наказу від 20.06.1988 № 218к з 19.06.1988.
На період проходження позивачем військової служби з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року діяло “Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій”, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.
Підпунктом “к” частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується, зокрема служба в складі Збройних сил СРСР.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти “а” та “б” пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт “в” пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах “к” та “л”, дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.
За таких обставин суд погоджується з твердженнями представника позивача про наявність правових підстав для зарахування до пільгового підземного стажу позивача за Списком № 1 періоду його служби з 03.06.1988 по 29.05.1990 року, так як позивач на час призову на військову службу працював на підземних роботах в шахті та після закінчення проходження військової служби також був працевлаштований підземним гірником з повним робочим днем під землею, про що є відповідні записи у трудовій книжці.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 24 жовтня 2018 року по справі № 211/2626/17, від 23 квітня 2019 року по справі № 233/247/16-а, від 20 жовтня 2021 року по справі № 2-а-22/11, від 17 листопада 2021 року по справі № 242/5635/16-а.
При цьому недоліки, допущені в оформленні військового квитка, про які вказує відповідач, не змінюють тих обставин, що служба позивача в армії одночасно підтверджена записами у трудовій позивача, яка відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та Порядку № 637 є основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Щодо зарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи КСП “Іскра” та СТОВ “Злагода”.
Записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що в період з 12 грудня 1992 року по 30 березня 2000 року працював у КСП “Іскра” (Радгосп “Іскра”), звідки був переведений до СТОВ “Злагода”, де пропрацював з 01 квітня 2000 року до 02 червня 2000 року.
Однак, за вище наведеними приписами частини другої статті 56 Закону № 1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі обов`язковим є виконання особою встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. У разі не виконання без поважних причин встановленого мінімуму, страховий стаж обчислюється за фактичною тривалістю роботи.
Записи у трудовій книжці підтверджують, що позивач дійсно в період з 12 грудня 1992 року по 02 червня 2000 року працював в КСП “Іскра” та СТОВ “Злагода”, проте не містять інформації про виконання ним встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.
Відповідно суд вважає, що записів у трудовій книжці недостатньо для зарахування цього періоду роботи позивача до його страхового стажу, та такий період відповідно до положень пункту 3 Порядку № 637 має бути підтверджений іншими документами, які містять відомості про виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, або відповідно до пунктів 17, 18 Порядку № 637 - показаннями не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Крім того, в такому випадку абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-IV та абзац перший пункту 3 Порядку № 637 дають можливість для підтвердження роботи враховувати дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, внесені за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку.
З довідки форми ОК-5 судом встановлено, що спірний період роботи позивача частково облікований в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме за період з 01 січня 1999 року до 02 червня 2000 року.
Проте, період роботи позивача за 1999 рік облікований за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ3056А2, як такий, що член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Час роботи позивача за фактичною тривалістю складає лише 2 місяці 22 дні, які і враховані відповідачем до страхового стажу позивача.
За 2000 рік в Реєстрі наявна інформація про роботу позивача КСП “Іскра” та СТОВ “Злагода” за 31 день січня та 2 дні червня.
Співставленням довідки форми ОК-5 та розрахунку стажу позивача форми РС-право встановлено, що відповідачем до загального стажу позивача зараховано тільки 31 день січня 2000 року. При цьому відпрацьовані позивачем 2 дні у червні 2000 року, відомості про які наявні в Реєстрі, відповідачем до страхового стажу позивача не враховані.
Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до загального страхового стажу позивача період його роботи в СТОВ “Злагода” з 01.06.2000 по 02.06.2000. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції в частині:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10 січня 2025 року № 122950002737 про відмову в призначенні пенсії позивачу;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 03 січня 2025 року, зарахувавши: до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоди: роботи у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 16 березня 1988 року по 02 червня 1988 року підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; строкову військову службу з 03 червня 1988 року по 29 травня 1990 року; роботу у Шахті “Привільнянська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” з 09 липня 1990 року по 10 грудня 1992 року підземним гірником з повним робочим днем під землею; до загального страхового стажу період роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю “Злагода” з 01 червня по 02 червня 2000 року.
Щодо зарахування до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоду навчання позивача в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі з 01.09.1984 по 27.05.1988.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що на час навчання позивача технікум не був закладом професійної (професійно-технічної) освіти, а був середнім спеціальним навчальним закладом, навчання в якому не зараховувалося при призначенні пенсій на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості, тому суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не зараховано до пільгового підземного стажу позивача за Списком № 1 час його навчання з 01.09.1984 по 27.05.1988 у Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі.
Такий висновок не погоджує апеляційний суд та враховує наступне.
За даними трудової книжки судом встановлено, що позивач був працевлаштований у Шахті “Новодружеська” Виробничого об`єднання “Лисичанськвугілля” ще під час навчання у гірничому технікумі з 16.03.1988 підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, де пропрацював до 02 червня 1988 року та був звільнений у зв`язку із призовом на військову службу.
Вказані обставини свідчать, що позивач був працевлаштований за набутою професією із дотриманням строків, що дають підстави для зарахування періоду навчання до пільгового страхового стажу.
Згідно з ч. 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР (далі - Закон № 103) час навчання у  професійно-технічному  навчальному  закладі зараховується до трудового стажу учня,  слухача, у тому  числі  в безперервний  і в стаж роботи за спеціальністю,  що дає право на пільги,  встановлені для відповідної категорії  працівників,  якщо перерва  між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно ст. 18 цього Закону до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать:
професійно-технічне училище відповідного профілю;
професійне училище соціальної реабілітації;
вище професійне училище;
професійний ліцей;
професійний ліцей відповідного профілю;
професійно-художнє училище;
художнє професійно-технічне училище;
вище художнє професійно-технічне училище;
училище-агрофірма;
вище училище-агрофірма;
училище-завод;
центр професійної (професійно-технічної) освіти;
центр професійної освіти;
навчально-виробничий центр;
центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів;
навчально-курсовий комбінат;
навчальний центр;
інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
У період навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 № 2778-VIII «Про народну освіту» (далі – Закон № 2778-VIII).
За частиною першою статті 42 Закону № 2778-VIII професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.
Відповідно до ст. 44 цього Закону головними завданнями професійно-технічних навчальних закладів є:
підготовка для народного господарства всебічно розвинених, технічно освічених і культурних молодих кваліфікованих робітників, які володіють професійною майстерністю, відповідають вимогам сучасного виробництва, науково-технічного прогресу і перспективам їх розвитку;
здійснення в середніх професійно-технічних училищах професійної і загальної середньої освіти молоді;
формування в учнів марксистсько-ленінського світогляду, виховання в них високих моральних якостей, соціалістичного інтернаціоналізму, радянського патріотизму, комуністичного ставлення до праці і суспільної власності, готовності берегти і примножувати революційні і трудові традиції робітничого класу;
естетичне і фізичне виховання учнів, зміцнення їх здоров`я, підготовка до захисту соціалістичної Батьківщини.
За ст. 48 Закону № 2778 особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою.
Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою.
Відповідно до Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту виробничі розряди, класи, категорії, присвоєні особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій СРСР.
Особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.
Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону № 2778 середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.
Особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка (ст. 54 цього Закону).
За ст. 51 цього закону головними завданнями середніх спеціальних навчальних закладів є:
підготовка кваліфікованих спеціалістів із середньою спеціальною і загальною середньою освітою, які володіють необхідними теоретичними знаннями і практичними навичками за спеціальністю, виховані на ідеях марксизму-ленінізму, мають навички організації масово-політичної і виховної роботи;
постійне вдосконалення якості підготовки спеціалістів з урахуванням вимог сучасного виробництва, науки, техніки, культури і перспектив їх розвитку;
виховання в учнів високих моральних якостей, комуністичного ставлення до праці і суспільної власності, культури, соціалістичного інтернаціоналізму, радянського патріотизму, готовності до захисту соціалістичної Батьківщини; фізична підготовка учнів.
За ст. 55 цього Закону вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів.
У вищих навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання.
Навчання у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва є формою здобуття спеціальності і підвищення кваліфікації особами, які працюють у різних галузях народного господарства.
Також на період навчання позивача з 01.09.1984 по 27.05.1988 діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.
Частиною першою пункту 109 вказаного Положення було передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.і.) та в інших училищах, школах та на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації та з перекваліфікації (підпункт “з”); навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.і.), партійних школах, радпартшколах, школах профнапрямку, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі (підпункт “и”).
При призначенні пенсії по старості періоди, вказані в підпункті “и”, зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника або службовця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, вказана в підпункті “к”.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти “а” та “б” пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт “в” пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах “к” та “л”, дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, вказаний у підпункті “з”, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
За дипломом від 30.05.1988 серії НОМЕР_3 та додатком до нього позивач в 1999 році вступив до Лисичанського ордена Трудового Червоного Прапору гірничого технікуму за спеціальністю «підземна розробка вугільних родовищ» та у 1988 році закінчив його і здобув кваліфікацію гірничого техніка.
Записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт проходження позивачем навчання у цей період з та працевлаштування за набутою професією, що у відповідності до вимог частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» є підставою для зарахування всього періоду навчання до пільгового стажу.
Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII  вищі  заклади  освіти  певного  рівня  акредитації  можуть здійснювати  підготовку  фахівців  за  освітньо-кваліфікаційними рівнями,  які  забезпечують  заклади  освіти  нижчого рівня акредитації.
Отже, на переконання апеляційного суду, в даному випадку, технікум, в якому проходив навчання позивач у спірний період, здійснював  підготовку  фахівців  за  освітньо-кваліфікаційними рівнями,  які  забезпечують  заклади  освіти  нижчого рівня акредитації, тобто училища.
Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зарахування спірного періоду навчання позивача до пільгового стажу.
Крім того, апеляційний суд враховує висновки Верховного суду в постанові від 04.03.2020 року у справі № 367/945/17.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про зобов`язання  Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоду навчання в в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі з 01.09.1984 по 27.05.1988.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову в частині зарахування спірного періоду навчання позивача до пільгового стажу, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову в цій частині, та зміні в мотивувальній та резолютивній частинах відповідно, в решті - без змін.
Щодо судових витрат.
Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 968,96 грн., апеляційної скарги – 1453,44 грн., всього – 2422,40 грн.
Враховуючи задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 360/978/25 за позовом Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – змінити в мотивувальній частині та скасувати в частині відмови у задоволені позову щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання позивача в технікумі.
Прийняти нову постанову в цій частині про задоволення позову.
Виключити з абзацу першого резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 360/978/25 слово «частково».  
Абзац четвертий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 360/978/25 викласти в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового підземного стажу за Списком № 1 період навчання в Лисичанському ордена Трудового Червоного Прапору гірничому технікумі з 01.09.1984 по 27.05.1988».
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Повний текст постанови складений 22 жовтня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                  А.А. Блохін