УХВАЛА
06 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 492/110/25
провадження № 61-13653ск25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів.
Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву, у якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати 
та стягувати обов`язкові платежі, проценти та будь-які штрафні санкції 
по банківським рахункам № НОМЕР_1 , 
№ НОМЕР_2 на розмір заборгованості у сумі 
132 400,00 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним оформленням та списанням без волевиявлення ОСОБА_1 кредитних коштів та подальшим нарахуванням 
на цю суму процентів, штрафних санкцій до ухвалення рішення по справі про захист прав споживачів та набрання ним законної сили.
Арцизький районний суд Одеської області ухвалою від 24 січня 2025 року, 
яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12 червня 
2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовив.
02 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Михайлова К. А., через підсистему «Електронний суд» надіслала 
до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 12 червня 2025 року у зазначеній справі.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією 
з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ухвали, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, наведено у статті 353 ЦПК України.
Зокрема, пунктами 3, 4 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, 
що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.
Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої 
та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову, після її перегляду в апеляційному порядку, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права і регламентує право оскарження судових рішень 
у касаційному порядку, не передбачено.
З огляду на вищезазначене та відповідно до наведених приписів ЦПК України, 
не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі 
№ 753/22860/17, провадження № 14-88цс20, сформульовано правовий висновок, який підтверджено у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20, про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. 
Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої 
у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 
2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             І. В. Литвиненко
 
                                                                                                                        А. І. Грушицький
 
                                                                                                                       Є. В. Петров