ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12340/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (суддя Серьогіна О.В.) у справі №160/12340/25 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду. в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.03.2025 року № 133850019216 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області впродовж розумного строку, визначеного судом, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці протиправно відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії. Позивачка зазначала, що на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, вона працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більш ніж 30 років на таких посадах, що надає їй право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.03.2025 року № 133850019216 про відмову у перерахунку пенсії;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( 
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.03.2025 року про нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з такого.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність рішення пенсійного органу, з огляду на безпідставність не зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду роботи позивачки на посаді викладача в музичній школі. З цього приводу суд першої інстанції зазначив, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв.
Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду у цій справі. З цього приводу суд першої інстанції зазначив, що пенсійним органом не проводився розрахунок спеціального (педагогічного) стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, у зв`язку з чим суд визнав передчасними позовні вимоги про нарахування і виплату грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачкою та відповідачем.
В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду, в частині визначеного способу захисту порушеного права та в цій частині прийняти нову постанову, якою зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка вказує на те, що суду першої інстанції було надано докази щодо стажу роботи позивачки на посаді викладача в музичній школі, наявність якого не заперечувалась відповідачем.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.  Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що стаж роботи позивачки на посаді викладача в музичній школі правомірно не включено до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки така посада не передбачена Порядком №909. З цими обставинами відповідач пов`язує відсутність у позивачки права на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
05.03.2025 року ОСОБА_2 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою №1984 про перерахунок пенсії для отримання виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
Заява позивача про перерахунок пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.03.2025 року № 133850019216 ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії та зазначено наступне. Відповідно до пункту 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років”. Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397, була передбачена посада викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ. Тому до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, можна зарахувати період роботи на посаді викладача в дитячій музичній школі по 31.12.1991 року. Посада викладача в позашкільних закладах освіти, до яких належить Самбірська дитяча музична школа, Переліком не передбачена, тому періоди роботи на цій посаді не зараховуються до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років. 
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з  адміністративним позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пункту 7-1 розділу  Прикінцевих положень Закону №1058-IV  особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж»  статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до  Закону №1058-IV  та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж»  статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до  Закону №1058-IV  будь-якого іншого виду пенсії.
У спірному випадку пенсійний орган, заперечуючи право позивачки на отримання грошової допомоги, вказує на те, що позивачка не має необхідного спеціального страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". При цьому, за позицією пенсійного органу, до такого спеціального стажу не може бути зарахований період роботи позивачки на посаді викладача в музичній школі позашкільного закладу освіти з огляду на те, що така посада не передбачена Порядком №909.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка з 01.08.1984 по теперішній час працює в Самбірській дитячий музичній школі на посаді викладача мистецької школи.
Переліком закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до статті 28 Закону України від 23.05.1991 року №1060-ХІІ "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно із статтею 29 Закону України "Про освіту" структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Статтею 12 Закону України "Про позашкільну освіту" та пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 року № 433, передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Відповідно до статті 21 Закону України "Про позашкільну освіту" право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Суд першої інстанції правильно врахував і Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, який відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.
Отже, враховуючи наведені норми права, а також правові висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі № 233/4308/17, суть яких зводяться до того, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість позиції пенсійного органу щодо відсутності підстав для зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду роботи позивачки в Самбірській дитячий музичній школі на посаді викладача мистецької школи.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.
Щодо апеляційної скарги позивачки, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Так, у спірному випадку, розглядаючи заяву позивачки, пенсійний орган не визначив стаж роботи на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки вважав, що у позивачки такий стаж відсутній.
Позивачка наполягає, що має достатній стаж, передбачений пунктом 7-1 розділу  Прикінцевих положень Закону №1058-IV, для призначення грошової допомоги. З цими обставинами позивачка пов`язує необгрунтованість визначення судом першої інстанції способу захисту порушеного права.
З приводу такої позиції позивачки суд апеляційної інстанції зазначає те, що дійсно позивачка з 01.08.1984 працює в Самбірській дитячий музичній школі на посаді викладача мистецької школи. Але і сама позивачка в апеляційній скарзі не зазначає, який у неї загальний спеціальний стаж що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", враховуючи проміжки часу, які не підлягають зарахуванню до стажу та наявність яких не заперечує позивачка.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що позивачка просить зобов`язати відповідача не лише нарахувати, а і виплатити грошову допомогу, але у відповідності до Порядку №22-1 грошова допомога повинна бути виплачена пенсійним органом на обліку якого перебуває позивачка – ГУ ПФУ у Львівській області, яке не приймає участь у цій справі.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права у спірному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення грошової допомоги з урахуванням висновків суду у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

       Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року у справі №160/12340/25 - без змін.
 Постанова  суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

          Повний текст постанови складено 20.11.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров