УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

18 вересня 2025 року
м. Київ
справа №160/31303/24
адміністративне провадження №К/990/36219/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О.,   Стародуба О.П., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025 у справі №160/31303/24 за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
25.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якій просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні заяви від 30.10.2024 про призначення та виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 14.04.2025 позов задовольнив.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
За результатом апеляційного перегляду Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 05.08.2025 апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради задовольнив.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №160/31303/24 скасував та прийняв нову постанову, якою у задоволені позову відмовив повністю.
На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 01.09.2025 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 4 статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Поза тим, у касаційній скарзі адвокат Павлов Ю.В. зазначає про наявність випадку, визначеного пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Дослідивши подану касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про те, що адвокат Павлов Ю.В. не вказав постанову Верховного Суду, висновок якої не врахував суд апеляційної інстанції, а фактично висловив незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної постанови.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини 4 статті 328 КАС України. 
Зокрема, замість наведення та обґрунтування конкретних підстав (підстави), визначених у цій статті, позивач лише цитує її положення.
Частиною 2 статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
Враховуючи наведене вище, касаційну скаргу слід залишити без руху, а особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно:
- уточнити вимоги у касаційній скарзі при посиланні на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд 
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025 у справі №160/31303/24 за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.
Встановити скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
Я.О. Берназюк 
О.П. Стародуб,
Судді Верховного Суду