К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
04 вересня 2025 року                                                                           місто Київ
 
справа № 758/10774/23
апеляційне провадження № 22-ц/824/11811/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дейнегіна Сергія Миколайовича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ларіонової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення,-
 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний 15 червня 2015 року. Його зареєстрованим місцем проживання була адреса: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживає його колишня дружина ОСОБА_2 та спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
15 липня 2023 року за місцем реєстрації позивач отримав лист від Подільської районної в місті Києві адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи № 777-35/23 від 22 червня 2023 року про зняття його з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом № 864 з приводу підстав прийняття даного рішення. Згідно наданої 16 серпня 2023 року відповіді відповідачем повідомлено, що надійшла заява власника житла ОСОБА_2 від 21 червня 2023 року, щодо зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи наявність письмового звернення ОСОБА_2 від 21.06.2023 р. ОСОБА_1 було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року № 1871-IX. 
Позивач з вказаним рішенням не згоден, вважає його таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки зняття з зареєстрованого місця проживання на підставі норм Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» можливо після того, як  на підставі норм цього закону раніше проводилось декларування чи реєстрація місця проживання особи. 
Крім того, вважає, що дії ОСОБА_2 , а саме звернення із заявою про зняття із зареєстрованого місця проживання позивача та звернення з позовом, який наразі розглядається Подільським районним судом міста Києва, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням спрямовані на позбавлення позивача права користування цією квартирою, 
Посилаючись на те, що відповідач не мав законного права знімати позивача з реєстрації за вищевказаною адресою на підставі норм Закону № 1871-ІХ та підміняти собою функції суду щодо вирішення спірного питання, позивач просив його позов задовольнити.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Дейнегін С.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення. Яким позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначав, що відповідач застосував до спірних правовідносин норми закону, які у цих правовідносинах не можуть бути застосовані та фактично  підмінив своїм рішенням розгляд спірного питання судом у судовому порядку.
Вказував, що зняття з зареєстрованого місця проживання на підставі норм Закону № 1871-ІХ можливо після того, як на підставі норм цього закону раніше проводилось декларування чи реєстрація місця проживання особи. Однак, у даній справі, ні позивач, ні власник квартири - ОСОБА_2 не декларували і не реєстрували місце проживання позивача на підставі вимог цього Закону. Законом № 1871-ІХ передбачено не зняття з реєстрації місця проживання, що передбачено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», а зняття із зареєстрованого місця проживання, відповідно до вимог Закону № 1871-ІХ.
Зазначеного, суд першої інстанції не урахував, застосував норму матеріального права, яка не підлягала застосуванню до даних правовідносин, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Дейнегін С.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача - Гарагуля Н.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року (справа № 758/11117/18) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_2 , а саме: зобов`язати зняти замок з дверей в кімнату площею 18,4 кв.м.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишено без розгляду (справа № 758/6887/17).
Відповідно до заяви про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 22 червня 2023 року власника житла ОСОБА_2 звернулася до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо зняття ОСОБА_1 із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з листа Подільської районної адміністрації № 106-7158 від 16 серпня 2023 р., до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява власника житла ОСОБА_2 від 21 червня 2023 року, щодо зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За результати вищевказаної заяви, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є законними, адже зняття позивача з зареєстрованого місця проживання відбулось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що зняття його з реєстрації в спірній квартирі відбулось з порушенням норм законодавства. 
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З 01 грудня 2021 року набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон №1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання.
За положеннями пункту 2 частини першої статті 18 Закону № 1871-IX зняття повнолітньої особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, за заявою власника житла.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 256 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).
Згідно з пунктами 50, 61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, підставою зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла є подання останнім заяви установленої форми згідно з додатком 6, документа, що посвідчує особу (у разі особистого звернення) та документа, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.
Наведене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі № 161/5576/23.
Відповідно до пункту 4 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871-IX місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим законом.
Встановлено, що 21 червня 2023 року ОСОБА_2 як власник житла звернулась до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо зняття ОСОБА_1 із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації повідомив ОСОБА_1 про зняття його з зареєстрованого місця проживання 22 червня 2023 року за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та підпункту 5 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265.
Таким чином, з урахуванням подання ОСОБА_2 документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність порушень з боку відповідача при прийнятті рішення про зняття ОСОБА_1 з зареєстрованого місця проживання, які прийнято за заявою власника квартири.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що відповідач застосував до спірних правовідносин норми закону, які у цих правовідносинах не можуть бути застосовані та фактично підмінив своїм рішенням розгляд спірного питання судом у судовому порядку.
Зняття позивача із зареєстрованого місця проживання було здійснене органом реєстрації за наслідком розгляду поданих власником житла усіх необхідних для цього документів, а відтак при вчиненні оспорюваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації  проживання в Україні»  та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що зняття з зареєстрованого місця проживання на підставі норм Закону № 1871-ІХ можливо після того, як на підставі норм цього закону раніше проводилось декларування чи реєстрація місця проживання особи, колегія суддів відхиляє, оскільки вони грунтуються на власному тлумаченні норм стороною позивача.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 9 Закону №1871-IX до заяви про реєстрацію  місця проживання (перебування) особи додаються документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування), (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України.
Так, в силу вимог Закону №1871-IX та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) підставою для реєстрації особи за відповідною адресою місця проживання є, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про вселення цієї особи.
Таким чином, за наявності рішення про вселення, у позивача буде наявна можливість реалізації права користування квартирою, шляхом звернення до відповідних органів для поновлення його реєстрації за попереднім місцем проживання. 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дейнегіна Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: