ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 752/11753/24
провадження № 51-2493км25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
особи щодо якої закрито
кримінальне провадження                                 ОСОБА_6 
захисника                                                                ОСОБА_7 ,
потерпілого                                                             ОСОБА_8 ,
представника поручителя                                  ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_10 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Архара Амурської області рф, жителя АДРЕСА_1 зареєстрованого там само, раніше не судимого,
звільненого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (надалі - КК) на підставі ст. 47 цього Кодексу.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання сторони захисту та голови профспілки первинної профспілкової організації Територіального управління служби судової охорони у м. Києві та Київській області про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею ОСОБА_6 на поруки, а кримінальне провадження щодо останнього за ч. 2 ст. 345 КК закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ухвалою районного суду 18 березня 2024 року близько 20:20 ОСОБА_6 перебуваючи у вестибюлі станції метрополітену «Видубичі» умисно, протиправно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдав одного удару головою в обличчя поліцейському ОСОБА_8 , чим спричинив легке тілесне ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я  (короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не менш ніж 21 добу).
Київський апеляційний суд ухвалою від 29 квітня 2025 року залишив без змін ухвалу районного суду. 
Вимоги, викладені у касаційній скарзі і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, покликаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи, викладені в касаційній скарзі, прокурор зазначає, що звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки профспілковій організації не сприятиме запобіганню вчиненню нових подібних правопорушень.
Крім цього, прокурор детально викладає доводи про те, що передача ОСОБА_6 на поруки профспілковій організації не узгоджується з вимогами закону, оскільки ст. 47 КК передбачено звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки колективу підприємства, установи чи організації, проте, на думку касатора, профспілкова організація не є тим самим, що і колектив підприємства, установи чи організації з огляду на положення ст. 252-1 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП).
Стверджує, що суди попередніх інстанцій не конкретизували, яким чином профспілкова організація може здійснювати вплив на перевиховання ОСОБА_6 . 
Між тим касатор   не погоджується з висновками судів про те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість, щиро покаявся і надав критичну оцінку своїй поведінці.
Ураховуючи зазначене, на переконання прокурора, ухвали судів першої та апеляційної інстанції не відповідають приписам статей 285, 370 КПК.
Позиції інших учасників судового провадження
До початку касаційного розгляду надійшли письмові заперечення від адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 в яких він зазначає про безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловила думку про обґрунтованість касаційної скарги і наявність підстав для її задоволення, потерпілий ОСОБА_8 підтримав думку прокурора, ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та представник поручителя ОСОБА_9 заперечили щодо задоволення скарги та вважали рішення судів попередніх інстанцій обґрунтованими.
Мотиви Суду
За частиною 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставині не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених 
у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства. 
Апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження. Підтверджуючи законність судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, вносячи в них зміни, а також скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами статей 370, 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. Під час залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Тобто закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке веде до скасування судового рішення. 
Зокрема, враховуючи вищенаведені норми законодавства, апеляційний суд зобов`язаний дати вичерпну відповідь на доводи, викладені в апеляційній скарзі, а також зазначити мотиви, якими він керувався під час постановлення ухвали.
Проте під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції вказаних вимог не дотримався повною мірою.
В апеляційній скарзі прокурор ставив питання, зокрема, про відсутність правових підстав для передачі ОСОБА_6 на поруки профспілковій організації, оскільки вона не є трудовим колективом підприємства, а тому не наділена такими повноваженнями.
Так, правилами ч. 1 ст. 47 КК визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
З огляду на згадані правила, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки, необхідно клопотання колективу підприємства, установи чи організації за умови, якщо ця особа виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Однак, суд апеляційної інстанції не дав вичерпних відповідей на доводи прокурора про те, чи були повноваження у профспілкового комітету ухвалювати рішення щодо передачі на поруки ОСОБА_6 первинної профспілкової організації Територіального управління служби судової охорони у м. Києві та Київській області, а також не встановив здатність цього комітету діяти від імені всього колективу профспілки.
Крім того, апеляційний суд усупереч твердженням прокурора не навів достатніх даних щодо можливості здійснення профспілковою організацією  заходів виховного характеру щодо ОСОБА_6 і які взагалі заходи може вживати колектив профспілкової організації стосовно особи, яку йому передано на поруки.
Отже, на думку колегії суддів, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення з призначенням нового розгляду в цьому суді.
Беручи до уваги наведене вище, касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора - задовольнити частково. 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року щодо  ОСОБА_6 скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                               ОСОБА_3