ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8330/25 Справа № 173/367/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року                                                 м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В. 
за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №173/367/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Єрохіна Олексія Олександровича на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Петрюк Т.М., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання батьківства до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що починаючи з 2017 року позивач проживає однією сім`єю разом з відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Широке Кам`янського району Дніпропетровської області, виховують дітей та ведуть спільне господарство.
Вказує, що за період проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька в свідоцтвах про народження яких, внесені відповідно до частини першої ст.135 СК України.
Також зазначає, що наприкінці 2022 - початку 2023 року, через сварку між сторонами, ОСОБА_2 ініціювала зміну анкетних даних доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до чого було змінено дані про батька та вказаний як батько ОСОБА_6 та дані про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вказаний як батько ОСОБА_7 .
На даний час сторони бажають створити повноцінну сім`ю, одружитись та виховувати спільних дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що й стало підставою для звернення до суду.
04 березня 2025 року судом отримано позитивний висновок експерта №46-МГ молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства ОСОБА_1 у відношенні дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з чим просив визнати його батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про ОСОБА_6 , як батька дитини. 
Виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про ОСОБА_7 , як батька дитини та внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши батьком дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства дітей: та внесення змін до актового запису про народження дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовлено у повному обсязі. 

Не погодившись із зазначеним рішення, представник ОСОБА_1 - адвокат Єрохін О.О. подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, невмотивованим у зв`язку з не відповідністю висновків суду, викладених у рішенні обставинам справи та таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неправильним застосуванням норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування скарги зазначає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Зазначає, що доказом про визнання батьківства надано суду висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №46-МГ від 21 лютого 2025 року, яким встановлено, що позивач є біологічним батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.999% та є біологічним батьком ОСОБА_10 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.999%.
Однак, зазначає, що суд першої інстанції не прийняв вказаний висновок, як доказ, чим порушив ст.263 ЦПК України. 
У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу - задовольнити, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Інші учасники своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні також підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Позивач та третя особа в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , є матір`ю дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Починаючи з 2017 року позивач проживає однією сім`єю разом з відповідачкою ОСОБА_2 , в с. Широке Кам`янського району Дніпропетровської області, виховують дітей та ведуть спільне господарство.
За період проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька в свідоцтвах про народження яких, внесені відповідно до частини першої ст. 135 СК України.
Наприкінці 2022 - початку 2023 року, через сварку між сторонами, ОСОБА_2 ініціювала зміну анкетних даних доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до чого було змінено дані про батька та вказаний як батько ОСОБА_6 та дані про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вказаний як батько ОСОБА_7 .
09 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради, актовий запис про шлюб №14.
Згідно копій Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного № 00038414087 та №00038414972, було внесено зміни до актових записів в частині відомостей про батька, підставою чого були заяви про визнання батьківства, що також підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей, виданими повторно.
Згідно справи №1/20.2-40 про внесення змін до актового запису про народження встановлено, що 06 січня 2023 року до актового запису №61 від 13 листопада 2018 року про народження ОСОБА_4 , складеного Виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі заяви батька та матері про визнання батьківства, від 05 січня 2023 року, внесені відомості про батька ОСОБА_6 та змінене по батькові дитини.
Також встановлено, що 12 січня 2023 року до актового запису №56 від 18 листопада 2020 року про народження ОСОБА_5 складеного Виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі заяви батька та матері про визнання батьківства, від 05 січня 2023 року, внесені відомості про батька ОСОБА_7 та змінене по батькові дитини.
З метою підтвердження батьківства судом була призначена та проведена судова молекулярно-генетична експертиза та суду наданий висновок спеціаліста №46-МГ від 21 лютого 2025 року, встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вірогідність того, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічним батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.999%.
Також, встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вірогідність того, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічним батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.999%.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що крім висновку експертизи позивачем не надано інших доказів на підтвердження його батьківства. Крім того, мати дітей, відповідач ОСОБА_2 , добровільно подала до органів реєстрації актів цивільного стану заяви про визнання батьківства обох дітей іншими чоловіками. Також ОСОБА_1 на переконання суду є неналежним позивачем у справі, оскільки відповідно до ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Проте, на час подання позову, відомості про батьків дітей вже були внесені відповідно до ст.126 СК України, що унеможливлює звернення позивача саме з позовом про визнання батьківства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. 
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, тобто дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135СК); а також у разі смерті матері, за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина (ч.1 ст.135 СК); та у разі коли батьки дитини невідомі, і запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено за рішенням органу опіки та піклування (ч.2 ст.135 СК).

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що за період проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька в свідоцтвах про народження яких, були внесені відповідно до частини першої ст.135 СК України.
В подальшому, що підтверджується копією справи №1/20.2-40 про внесення змін до актового запису про народження, 06 січня 2023 року до актового запису №61 від 13 листопада 2018 року про народження ОСОБА_4 , складеного Виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі спільної заяви батька та матері про визнання батьківства, від 05 січня 2023 року, внесені відомості про батька ОСОБА_6 та змінене по батькові дитини.
Також 12 січня 2023 року до актового запису №56 від 18 листопада 2020 року про народження ОСОБА_5 , складеного Виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі спільної заяви батька та матері про визнання батьківства, від 05 січня 2023 року, внесені відомості про батька ОСОБА_7 та змінене по батькові дитини.

Таким чином, на час звернення позивача до суду із вказаним позовом, до актового запису про народження дітей внесені відомості про батьків за спільною заявою інших осіб про визнання батьківства, тобто до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 128 СК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №462//659/13-ц.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Таким чином за обставинами даної справи, позивач повинен ставити питання про оспарювання батьківства щодо дітей, біологічним батьком яких він себе вважає.

Враховуючи наведе суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, та не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції при вирішенні питання і не тягнуть скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про задоволення апеляційної скарги позивача, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єрохіна Олексія Олександровича - залишити без задоволення. 
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року у цивільній справі №173/367/23 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 01.10.2025

Головуючий суддя О.В. Агєєв