УХВАЛА
 
18 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 304/1735/23
провадження № 61-11218ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Мельником Ярославом Юрійовичем, на додаткове рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 31 липня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» (далі - ТОВ «ФК ФОРТ»)  звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно  з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти в загальному розмірі 
213 758,85 грн, з яких: інфляційні втрати за період з 09 серпня 2020 року по 
09 серпня 2023 року - 181 584,98 грн; 3 % річних з 09 серпня 2020 року по 
09 серпня 2023 року - 32 173,87 грн.
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2024 рокуу задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року стягнуто з ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 88 215 00 грн.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 31 липня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК ФОРТ» задоволено частково. Додаткове рішення Перечинського районного суду від 11 червня 2024 року змінено, зменшено розмір витрат на правову допомогу із ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ОСОБА_1 у розмірі 7 000 грн. У задоволенні решти заяви відмовлено.
29 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник 
ОСОБА_1 - адвокат Мельник Я. Ю. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 31 липня 2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України                            від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права                    на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).
Зі змісту рішення Перечинського районного суду Закарпатської області 
від 31 січня 2024 року вбачається, що ціна позову в цій справі становить 
213 758,85 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених станом на 01 січня 2025 року (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).
Предметом касаційного перегляду є додаткове рішення та постанова апеляційного суду щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, у справі, яка є малозначною.
Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі                                        № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).
Касаційна скарга містить посилання заявника на підстави, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у цій справі підлягають касаційному оскарженню, а саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа становить значний суспільний інтерес абомає виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 31 липня 2025 року.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , подану адвокатом Мельником Ярославом Юрійовичем, на додаткове рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 31 липня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:	М. Є. Червинська  Є. В. Коротенко В. М. Коротун