УХВАЛА

22 вересня 2025 року 
м. Київ

справа №560/16100/24
адміністративне провадження № К/990/24391/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Уханенка С.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі №560/16100/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою суду від 12.11.2024 роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у справі №560/16100/24, зокрема позовні вимоги: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 11.04.2022 по 24.07.2024 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 за період з 11.04.2022 по 24.07.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразових виплат грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 №4601 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та відповідного тарифного коефіцієнту; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити капітану ОСОБА_1 одноразові грошові виплати - грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) за період з 11.04.2022 по 24.07.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та відповідного тарифного коефіцієнту з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів, залишено у провадженні адміністративної справи №560/16100/24.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 11.04.2022 по 19.05.2023 (а також інших належних за цей період основних та додаткових видів грошового забезпечення) без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" станом на 01.01.2022 та 01.01.2023.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 11.04.2022 по 19.05.2023 (а також інші належні за цей період основні та додаткові види грошового забезпечення), здійснивши їх обчислення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 05.06.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 12.06.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 24.06.2025 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням підстав для поновлення строку, підтверджених відповідними доказами.
02.07.2025 до Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2025, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 21.07.2025 №706/0/78-25, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Мельник-Томенко Ж.М., судді: Загороднюк А.Г., Уханенко С.А.
Ухвалою Верховного Суду від 22.07.2025 клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, визнано причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлено процесуальний строк; зазначену касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом подання скарги в новій редакції відповідно до кількості учасників справи, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у взаємозв`язку із належним обґрунтуванням підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 цього Кодексу.
Скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
06.08.2025 до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга.
Проаналізувавши уточнену касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині наведення підстав касаційного оскарження, з огляду на наступне.
Верховний Суд повторно звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Перевіркою змісту поданої у цій справі уточненої касаційної скарги встановлено, що така є аналогічною за змістом касаційній скарзі, яку було залишено ухвалою Суду без руху. 
Суд звертає увагу позивача, що в ухвалі Верховного Суду від 22.07.2025 наголошувалося на тому, що скаржник, обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, навів перелік постанов Верховного Суду (від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 15.03.2023 у справі №420/6572/22), висновки у яких стосуються правовідносин, які не є подібними до справи №560/16100/24. 
Проте, подаючи уточнену касаційну скаргу, позивач вказує ті самі підстави касаційного оскарження, яким уже була надана оцінка в ухвалі Верховного Суду від 22.07.2025 про залишення касаційної скарги без руху. Таким чином, скаржником не враховано зміст ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 22.07.2025.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно із частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так само, як і визначити норму права, яку на думку скаржника, застосовано судами без врахування висновків Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Враховуючи наведене, оскільки скаржник зазначає ті самі підстави касаційного оскарження, а уточнена касаційна скарга є ідентичною попередній, Верховний Суд доходить висновку, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині належного наведення підстав касаційної скарги.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала. 
Враховуючи, що у період з 28.07.2025 по 15.08.2025 суддя Загороднюк А.Г., з 05.08.2025 по 18.08.2025 і з 20.08.2025 по 01.09.2025 суддя Мельник-Томенко Ж.М. та з 25.08.2025 по 12.09.2025 суддя Уханенко С.А. перебували у відпустці, з 15.09.2025 по 19.09.2025 суддя Загороднюк А.Г. перебував на лікарняному, питання щодо розгляду матеріалів касаційної скарги вирішується після виходу суддів з відпустки.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі №560/16100/24 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Судді 	 Ж.М. Мельник-Томенко  	
          	 А.Г. Загороднюк   С.А. Уханенко