Справа №587/2096/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.	
Номер провадження 33/816/473/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Лопаткіна О.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 08 червня 2024 року о 13 год. 36 хв. в с.Рибці на а/ш Стецьківка-Рибці-Битиця Сумського району керував транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичній установі відмовився, чим порушив п.п.2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.
В обґрунтування пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувану постанову від 15 жовтня 2024 року було прийнято у його відсутність, при цьому, повідомлений він належним чином про призначення справи до розгляду не був, а копію вказаного рішення отримав лише 20 грудня 2024 року. Зазначені причини просить визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення судді суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки, судом при розгляді даної справи не були дотримані вимоги ст.ст. 7, 245, 251, 252, 256, 266, 268, 280, 283 КУпАП, що при притягненні його до адміністративної відповідальності, суддя врахував протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 254-256 КУпАП, зокрема, складений він був у його відсутність і його копії поліцейські йому не вручали. 
Також, як вказує апелянт, при складанні протоколу на ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції були допущенні грубі порушення вимог ст.ст.251, 252, 268, ч. 1 ст. 130, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу МВС України № 1395 від «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Наказу 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», при цьому, докази на підтвердження того, що він є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює притягнення його до відповідальності та свідчить про недоведеність наявності в його діях складу даного правопорушення.
Крім того, апелянт зауважує, що якщо працівники поліції вважали, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то, відповідно до вимог КУпАП, вилучили б у нього посвідчення водія та відсторонили б від керування автомобілем, чого, у даному випадку, зроблено не було. При цьому, відеозаписом підтверджується те, що він сидить в автомобілі і запитання поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння, чіткої відповіді не надає, а тому, вважати, що він відмовився від проходження такого огляду, підстави відсутні, а тому, поліцейські склади відносно нього адміністративний матеріал незаконно, що належним чином суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови враховано не було.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Лопаткіна О.В. на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд вважає причини, за яких ОСОБА_1 було пропущено строк на оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.
При цьому, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що одним з доводів апелянта щодо постановлення суддею незаконного рішення є те, що суд розглянув дану справу у його відсутність, а повідомлений він про призначення її до розгляду належним чином не був, що свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням вимог закону, якими передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, та які врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.
Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року по справі № 205/7595/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 201/6092/17, від 04 листопада 2019 року по справі № 214/9062/15-ц, від 18 березня 2020 року по справі № 704/435/19-ц.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , при цьому, суддя дійшов висновку, що він був належним чином повідомлений  про час розгляду справи в суді, з посиланням на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання працівниками поліції останньому були роз`яснені його права, передбачені, зокрема, ст. 63 Конституції України, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може і вважає, що в даному конкретному випадку суддею не було дотримано норм процесуального права, з врахуванням тих обставин, що копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримано не було, крім того, в ньому вказано про призначення справи до розгляду на 20 червня 2024 року, однак, у зазначений день судове засідання не відбулося, а було відкладено на 16 серпня 2024 року, а у подальшому – на 15 жовтня 2024 року і в цей день суддею було прийнято рішення.
В той же час, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що про призначення справи до розгляду ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення на його адресу повісток, як передбачено вищезазначеним Законом, а листи, які були направлені останньому з інформацією про призначення справи до розгляду на зазначені справи, не підтверджують те, що він був повідомлений про час, день та місце її розгляду належним чином за відсутності доказів про їх отримання.
Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку, розглянувши справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суддею суду першої інстанції було порушено право останнього на захист, а тому, вважати оскаржувану постанову законною, підстави відсутні, і вказане судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом, нової постанови, на задоволення в цій частині апеляційних вимог.
При прийнятті нової постанови апеляційний суд враховує наступне. 
Так, відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, відповідальність водіїв за цією нормою закону настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння врегульований, крім норм КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень Інструкції №1452/73, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У свою чергу, ознаками алкогольного сп`яніння є:
-запах алкоголю з порожнини рота;
-порушення координації рухів;
-порушення мови;
-виражене тремтіння пальців рук;
-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
-поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №780347 за те, що він 08 червня 2024 року о 13 год. 36 хв. в с.Рибці на а/ш Стецьківка-Рибці-Битиця Сумського району керував транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичній установі відмовився, чим порушив п.п.2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт помічника чергового Сумського РУП ГУНП в Сумській області та відеозапис, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.
Даним відеодоказом підтверджується те, що автомобіль ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з тим, що його водій не був пристебнутий паском безпеки. Під час спілкування з водієм та перевірки його документів було встановлено, що керував транспортним засобом ОСОБА_1 , у якого працівники поліції виявили ознаки сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук.
Зазначене стало підставою для пропозиції водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому медичному закладі, від чого останній категорично відмовився, з посиланням на те, що по автошляху він не збирався їздить, а виїхав у безпечне місце, щоб перевірити гальмування у машині, оскільки він є військовслужбовцем і йому на наступний день потрібно виїжджати на службу.
При цьому, ОСОБА_1 не заперечував вживання спиртних напоїв та повідомив поліцейським, що випив пиво.
У зв`язку з категоричною відмовою водія пройти огляд на стан сп`яніння, працівники поліції роз`яснили, що за таких обставин відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.. 130 КУпАП, який останній підписувати та отримувати його копію відмовився.
Крім того, на спростування апеляційних доводів, апеляційний суд зауважує, що під час перегляду вказаного відеодоказу, не було встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що працівниками поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з ним, було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 № 1452/735, що б вказувало на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений відносно останнього незаконно чи безпідставно.
Таким чином, саме вказаним відеозаписом підтверджується те, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , їх підозра щодо перебування останнього у стані сп`яніння, за наявності виявлених ознак, пропозиція водієві пройти огляд на визначення такого стану як на місці зупинки транспортного засобу, так і медичному закладі, від чого він відмовився.
При цьому, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що у даній справі відсутні докази, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, з врахуванням того, що він як водій, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, а тому після скасування постанови судді суду першої інстанції, останнього слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, встановивши в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості накласти на останнього адміністративне стягнення, в межах санкції вказаних статей.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, якою встановлено строки накладення адміністративного стягнення, передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
З врахуванням того, що вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 08 червня 2024 року, а апеляційний розгляд відбувся 01 серпня  2025 року, тобто поза межами строків передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП, провадження у даній справі підлягає закриттю за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим апеляційна скарга останнього підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.294, 295 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.