ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                         
23 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 990/300/25
провадження № 11-287сап25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Уркевича В. Ю.,
судді-доповідачки Стрелець Т. Г., 
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Кривенди О. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Шевцової Н. В.,
за участю секретаря судового засідання Рожок В. В.,
скаржника - ОСОБА_1 ,
представниці скаржника - Каменської Н. П.,
представниці Вищої ради правосуддя - Цуцкірідзе І. Л., 
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 27 травня 2025 року № 1120/0/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 вересня 2024 року № 2602/2дп/15-25 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 та припинення дисциплінарного провадження,
 
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст вимог скарги та її обґрунтування 
1.        У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі також - скаржник) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як до суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада, відповідач), у якому просив: 
-           визнати протиправним та нечинним / скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 27 травня 2025 року № 1120/о/15-25 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 вересня 2024 року № 2602/2дп/15-24 про відмову у притягненні судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та припинення дисциплінарного провадження» та направити цю справу для продовження розгляду ВРП.
Подана ОСОБА_1 заява також містить клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку на оскарження рішення ВРП від 27 травня 2025 року № 1120/о/15-25.
2.        Ухвалою Касаційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 з огляду на вимоги частини сьомої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передана за підсудністю до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата). 
Велика Палата ухвалою від 17 липня 2025 року поновила ОСОБА_1 строк на оскарження рішення ВРП від 27 травня 2025 року № 1120/0/15-25 та відкрила провадження за вказаною скаргою. 
Зазначила також, що хоча ОСОБА_1 і найменував документ «позовна заява», проте за своїм змістом він є скаргою на рішення ВРП, яка відповідно до частини сьомої статті 266 КАС підлягає до її розгляду.
3.        Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з правомірністю оскаржуваного рішення ВРП і просить його скасувати, оскільки вважає, що воно не містить посилань на визначені законом підстави непритягнення судді до дисциплінарної відповідальності та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Зазначає, що ВРП оскаржуваним рішенням залишила без змін рішення її Другої Дисциплінарної палати (далі також - Друга ДП ВРП) від 04 вересня 2004 року № 2602/2дп/15-24 «Про відмову у притягненні судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та припинення дисциплінарного провадження». 
Предметом поданої ним скарги були дії судді ОСОБА_2. щодо закриття провадження у справі № 366/1191/21 за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Фермерського господарства «Еко-Хаус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Скаржник зауважив, що він як батько дітей, в інтересах яких було подано позов у справі № 366/1191/21, не погоджувався з клопотанням своєї колишньої дружини про закриття провадження у справі з підстави її відмови від позову. У зв`язку із цим адвокат Олійник А. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду відповідне заперечення.
Попри це суддя ОСОБА_2. ухвалою від 06 грудня 2023 року задовольнив клопотання представника позивачки ОСОБА_3 про закриття провадження у справі № 366/1191/21 на підставі статей 206, 255, 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
На думку заявника, ця ухвала прийнята з порушенням частини п`ятої статті 206 ЦПК, оскільки суддя не врахував її впливу на суб`єктивні права та законні інтереси дітей.
У діях судді вбачає ознаки дисциплінарного проступку, які можуть бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.
ОСОБА_1 вважає, що ВРП у спірному рішенні не надала належної оцінки протиправним діям судді  та не врахувала прав та інтересів малолітніх дітей. Зазначає про наявність підстав для направлення дисциплінарної справи до ВРП для продовження розгляду.  
 
Відзив ВРП на скаргу ОСОБА_1 . 
4.        11 серпня 2025 року ВРП направила до Великої Палати відзив на скаргу судді, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення ВРП від 27 травня 2025 року № 1120/о/15-25 - без змін.
Відповідач стверджує, що спірне рішення ухвалив повноважний склад ВРП, його підписали всі члени ВРП, які брали участь у його ухваленні. Скаржника  повідомили про дату, час і місце засідання ВРП в установленому законом порядку. 
ВРП заперечує проти доводів скарги та вважає, що оскаржуване рішення містить посилання на підстави та мотиви його прийняття та наполягає на відсутності в діях судді ОСОБА_2 складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1 та пункту 4 частини першої статті 106 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), про що зазначав скаржник. 
На думку Ради, ухвала від 06 грудня 2023 року у справі № 366/1191/21 прийнята з урахуванням аргументів заперечень адвоката Олійника А. М., з дотриманням засад рівності всіх учасників судового процесу. Незгода ж скаржника із судовим рішенням не повинна лежати в основі дисциплінарного провадження стосовно судді.
Рух справи
5.        За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Великої Палати 09 липня 2025 року доповідачем по справі визначено суддю ОСОБА_7.
Велика Палата ухвалою від 17 липня 2025 року відкрила провадження у справі за цією скаргою ОСОБА_1 .
Ухвалою від 23 липня 2025 року Велика Палата призначила розгляд справи на 10 годину 23 жовтня 2025 року.
У зв`язку з відрахуванням ОСОБА_7 зі штату Верховного Суду наказом Голови Верховного Суду від 16 вересня 2025 року № 4482/0/5-25, виданим на підставі рішення ВРП від 16 вересня 2025 року № 1928/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до розпорядження в.о. керівника Апарату Верховного Суду від 19 вересня 2025 року № 16/0/30-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатом якого 19 вересня 2025 року суддею-доповідачкою призначено Стрелець Т. Г.
Дата та час проведення судового засідання, призначеного на 10 годину 23 жовтня 2025 року, після заміни судді-доповідачки, не змінювались. 
Позиція учасників судового засідання
6.        У судовому засіданні скаржник та його представниця підтримали аргументи та доводи поданої скарги та просили скасувати спірне рішення.
Представниця ВРП просила залишити без задоволення скаргу ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві на скаргу.
Велика Палата заслухала суддю-доповідача, скаржника і його представницю, представницю відповідача, перевірила матеріали справи та наведені в скарзі доводи і дійшла висновку про таке.
 
Встановлені обставини справи
7.        ОСОБА_2 . Указом Президента України від 18 травня 2012 року № 336/2012 призначений суддею Іванківського районного суду Київської області строком на п`ять років. 
Указом Президента України від 12 грудня 2019 року № 889/2019 ОСОБА_2 призначений на посаду судді Іванківського районного суду Київської області.
Рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП
8.        04 березня 2024 року до ВРП надійшла скарга ОСОБА_1 , законного представника дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на дії судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2. під час здійснення правосуддя у справі № 366/1191/21.
У скарзі ОСОБА_1 зазначив, що 05 грудня 2023 року ОСОБА_3 , його колишня дружина та мати їх спільних дітей, через адвоката Герасимову Т. І. направила йому електронне смс - повідомлення. Вимагала провести з нею перемовини щодо вирішення питань майнового та немайнового характеру, що виникли після розлучення подружжя, пригрозивши, що в іншому випадку    направить до суду заяву про закриття провадження у справі № 366/1191/21. 
06 грудня 2023 року ОСОБА_3 подала заяву про закриття провадження у справі № 366/1191/21. 
Цього ж дня до суду від адвоката Шейко В. В. (яка до цього діяла в інтересах позивачки) надійшла заява про перенесення розгляду справи до з`ясування питань представництва позивачки, оскільки договір про надання правничої (правової) допомоги № 08/02 від 8 лютого 2021 року офіційно не розірвано.
Ухвалою Іванківського районного суд Київської області від 06 грудня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Герасимової Т. І. про закриття провадження у справі № 366/1191/21 задоволено. Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , до Фермерського господарства «Еко-Хаус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку з відмовою позивачки від позову закрито. 
06 грудня 2023 року адвокат Олійник А. М., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , з метою захисту законних прав та інтересів дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 подав заперечення на клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі та відмову від позову. Зазначив, що відмова від позову суперечить інтересам дітей та грубо порушує чинне законодавство.
Суддя ОСОБА_2., як зазначено у скарзі, проігнорував звернення адвоката Олійника А. М. , підійшовши до його вирішення формально, що призвело, на думку скаржника, до незаконної відмови в доступі до правосуддя, порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також порушення прав людини. 
На переконання скаржника, такі дії судді ОСОБА_2 містять ознаки дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1, пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а тому його слід притягнути до дисциплінарної відповідальності.
9.        Ухвалою ДП ВРП від 26 червня 2024 року № 1972/2дп/15-24 за скаргою ОСОБА_1 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 з підстав наявності у його діях ознак дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1, пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
10.     Рішенням Другої ДП ВРП від 04 вересня 2025 року № 2602/2дп/15-24 «Про відмову у притягненні судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та припинення дисциплінарного провадження» відмовлено у притягненні вказаного судді до дисциплінарної відповідальності та припинено відповідне провадження.
11.     Вказане рішення обґрунтоване тим, що суддя ОСОБА_2. в ухвалі від 06 грудня 2024 року у справі № 366/1191/21 надав оцінку доводам скаржника. Зазначив, що у запереченні на клопотання про відмову від позову адвокат Олійник А. М. не вказав, які саме інтереси дітей будуть порушені у зв`язку із закриттям провадження. Наведене спростовує доводи скаржника про незаконну відмову в доступі до правосуддя. Дослідивши письмові пояснення учасників дисциплінарного провадження, копії матеріалів цивільної справи, Друга ДП ВРП дійшла висновку, що ухвала суду є вмотивованою та суддя дотримався вимог пункту 3 частини четвертої статті 265 ЦПК щодо мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи. 
Під час розгляду матеріалів дисциплінарного провадження не було встановлено порушення суддею ОСОБА_2 засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Учасники справи подали, а суддя розглянув клопотання та заперечення, а також надав можливість висловити свою думку щодо тих чи інших обставин справи. 
Друга ДП ВРП дійшла також висновку, що доводи скарги не містять посилань та доказів допущення суддею порушення прав людини і основоположних свобод скаржника, в тому числі його дітей.
За висновком ДП ВРП у діях судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 відсутній склад дисциплінарних проступків, визначених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1 та пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
ДП ВРП у своєму рішенні надала право судді та скаржнику оскаржити це рішення до ВРП в порядку і строки, що встановлені статтею 51 Закону України 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).  
Зміст рішення ВРП
12.      ОСОБА_1 не погодився з правомірністю рішення Другої ДП ВРП та оскаржив його до ВРП, яка за наслідками розгляду скарги 27 травня 2025 року ухвалила спірне рішення № 1120/о/15-25 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 вересня 2004 року № 2602/2дп/15-24 про відмову у притягненні судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та припинення дисциплінарного провадження».
У скарзі на рішення Другої ДП ВРП ОСОБА_1 зазначив, що позивачка у справі № 366/1191/21 не узгоджувала з ним подання заяви про закриття провадження у справі. Сама ж заява не містить мотивів її подання, а судове рішення прийняте без урахування частини п`ятої статті 206 ЦПК. Скаржник вважає, що вказаним обставинам ДП ВРП не надала належної оцінки. Просив скасувати наведене рішення та притягнути суддю до дисциплінарної відповідальності. 
Розглянувши цю скаргу, Рада погодилася з висновками своєї Другої ДП про відсутність у діях судді складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1 та пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, та залишила її рішення від 04 вересня 2004 року № 2602/2дп/15-24 без змін.
Позиція Великої Палати
13.      Відповідаючи на порушені ОСОБА_1 у скарзі питання, Велика Палата вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
Із преамбули та частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII вбачається, що цей Закон визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП. Рада є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Відповідно до змісту пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, як умисне або внаслідок недбалості:
а) незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду;
б) незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору;
г) порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суддю також може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження за умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків (пункт 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII).
Відповідно до частини першої статті 107 цього Закону право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. 
За частиною першою статті 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.
Згідно із частинами першою та другою статті 109 Закону № 1402-VIII дисциплінарне стягнення стосовно судді може застосовуватися у виді: 1) попередження; 2) догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця; 3) суворої догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців; 4) подання про тимчасове (від одного до шести місяців) відсторонення від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов`язковим направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, та подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді; 5) подання про переведення судді до суду нижчого рівня; 6) подання про звільнення судді з посади. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності. 
У частинах першій, другій статті 42 Закону № 1798-VIII передбачено, що дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону № 1402-VIII, або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом. Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють дисциплінарні палати ВРП. 
Частинами першою, другою статті 52 цього Закону передбачено, що рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути скасовано з переліку підстав, який є вичерпним: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону; 4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків. 
Право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення, та скаржник, якщо рішення ВРП ухвалене за його скаргою.
14.     Велика Палата повно та всебічно перевіряє спірне рішення, зокрема на предмет його відповідності вимогам частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII.
Відповідно до матеріалів справи  ОСОБА_1 та адвокатів належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду скарги на рішення Другої ДП ВРП. У тому числі повідомлення здійснено шляхом оприлюднення відповідної інформації на офіційному вебсайті ВРП. У засіданні ВРП, призначеному на 27 травня 2025 року, скаржник та його адвокат Уманець С. Г. взяли участь у режимі відеоконференції. Просили ВРП скасувати рішення її Дисциплінарної палати та притягнути суддю до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Суддя та його представник у засідання не з`явились.
На підставі наявної у матеріалах справи копії спірного рішення Велика Палата установила, що в засіданні ВРП 27 травня 2025 року взяли участь 11 членів ВРП, які прийняли рішення та його підписали. Крім того, скаржник не стверджував про відсутність повноважного складу ВРП та не заперечував, що ВРП належно повідомила його про засідання, призначене на вказану дату.
Таким чином, визначені пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстави для скасування спірного рішення відсутні. 
15.     Оцінюючи спірне рішення в аспекті наявності в ньому посилань на визначені законом підстави притягнення дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків про відсутність цих підстав, Велика Палата виходить з такого.
ВРП, вивчивши подану скаргу, дослідивши матеріали дисциплінарної справи, погодилась із висновками її Другої ДП про відсутність у діях судді складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1 та пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
Велика Палата зауважує, що визначальним критерієм правомірності спірного рішення є встановлення у ньому обставин, які спростовують наявність підстав дисциплінарної відповідальності скаржника.
Основні аргументи скарги ОСОБА_1 стосувались порушень суддею ОСОБА_2 під час прийняття ухвали від 06 грудня 2023 року про закриття провадження у справі № 366/1191/21. На думку скаржника, прийняття вказаної ухвали про задоволення клопотання позивачки та закриття провадження  у справі     спричинило незаконну відмову від правосуддя, порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також порушення прав людини.  
На думку ВРП, у розумінні норм Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України  від 27 лютого 91 року № 789-XII, Сімейного кодексу України, ЦПК діти ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у межах справи № 366/1191/21 не володіють процесуальною дієздатністю, а тому реалізують своє право на судовий захист через законних представників - батьків, які мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
За таких висновків ВРП правильно зазначила, що подання адвокатом Олійником  А. М. в інтересах ОСОБА_1 заперечення на клопотання їх матері ОСОБА_3 про закриття провадження у справі № 366/1191/21 здійснено в межах прав, наданих чинним законодавством. 
Суддя ОСОБА_2., у свою чергу, в ухвалі від 06 грудня 2024 року надав оцінку доводам заперечень адвоката Олійника А. М. та зазначив, що вони не містять пояснень, які саме інтереси дітей будуть порушені у зв`язку із закриттям провадження. 
У контексті наведеного Велика Палата погоджується з висновком ВРП та її Дисциплінарної палати, що  наявність в ухвалі суду оцінки  заперечень адвоката     спростовує доводи скаржника про незаконну відмову йому в доступі до правосуддя.
Зміст зазначеної ухвали також спростовує доводи ОСОБА_1 про незазначення суддею ОСОБА_2 у судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін та недотримання ним вимог пункту 3 частини четвертої статті 265 ЦПК.
Оскільки суддя розглянув відповідні клопотання та заперечення, надав можливість висловити свою думку учасникам судового процесу  щодо тих чи інших обставин справи, ВРП правомірно погодилась із висновком Дисциплінарної палати про відсутність порушень суддею ОСОБА_2 під час розгляду справи № 366/1191/21 засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в надані ним суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
16.     Разом з цим Велика Палата вважає доречним зазначити, що, здійснюючи правосуддя, суддя повинен застосовувати закон та надавати оцінку обставинам судової справи так, щоб не порушувати довіру громадян до справедливого судового розгляду незалежним і безстороннім судом.
Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки).
Жоден суддя не повинен притягатися до дисциплінарної відповідальності чи звільнятися за винесені ним судові рішення, окрім як у разі грубої недбалості чи навмисного порушення закону (пункт 22 Декларації щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів верховних судів країн Центральної та Східної Європи 14 жовтня 2015 року).
У зв`язку із цим питання помилок щодо фактів та права, яких начебто припустився суд на думку скаржника, не належить до компетенції дисциплінарного органу доти, доки такі помилки не вчинені умисно або внаслідок недбалості та/чи не порушують прав та свобод, що захищаються Конвенцією.
Отже, оцінка правомірності ухваленого суддями рішення не належить до повноважень дисциплінарного органу і не є предметом розгляду ВРП.
Водночас важливим є спосіб, у який діяли судді під час розгляду справи при виконанні ними процесуальних обов`язків та повноважень.
Переглядаючи оскаржуване рішення ВРП, Велика Палата не установила порушень суддею процесуальних обов`язків та повноважень, тим паче вчинених з умислом.
17.    Натомість Велика Палата звертає увагу, що, не погодившись з ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року про закриття провадження у справі № 366/1191/21, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками Іванківського районного суду Київської області. Зазначив, що позивачка ОСОБА_3 представляє інтереси своїх дітей у цьому цивільному процесі і саме вона як матір визначає, що саме краще для її малолітніх дітей, натомість апелянт узагалі не зазначає, яким чином і які саме їх права чи інтереси порушуються оскаржуваною ухвалою.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 366/1191/21 за касаційною скаргою  ОСОБА_1 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року.
На теперішній час Верховний Суд  справу № 366/1191/21 не розглянув.
Водночас саме в межах апеляційного та касаційного перегляду рішення суду першої інстанції суди вищих інстанцій надають оцінку правильності  мотивів такого рішення з огляду на заявлені аргументи сторін.
18.     Підсумовуючи викладене вище, Велика Палата вважає, що скаржник не довів допущення суддею ОСОБА_2 порушення прав людини і основоположних свобод ОСОБА_1 , в тому числі і його дітей.
З урахуванням цього Велика Палата вважає обґрунтованими висновки ВРП про відсутність у діях судді складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «б», «г» пункту 1 та пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ
Висновок за результатом розгляду скарги
19.     Відповідно до частини восьмої статті 266 КАС Велика Палата за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.
Оскільки ВРП у спірному рішенні правильно виснувала про відсутність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності та припинення дисциплінарного провадження, то підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 немає.
Керуючись статтями 266, 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
 
ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Вищої ради правосуддя від 27 травня 2025 року № 1120/о/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 вересня 2024 року № 2602/2дп/15-24, без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                           В. Ю. Уркевич 
Суддя-доповідачка                                                                                             Т. Г. Стрелець                       
Судді: | О. О. Банасько О. Л. Булейко | | С. Ю. Мартєв К. М. Пільков
| І. А. Воробйова О. А. Губська | | С. О. Погрібний О. В. Ступак
| І. В. Дашутін | | І. В. Ткач
| А. А. Ємець | | О. С. Ткачук
| О. В. Кривенда | | Н. В. Шевцова