ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" серпня 2025 р.           Справа№ 910/3879/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Ткаченка Б.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Ковальчук А.С.;
від відповідача: не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван»
на рішення       Господарського суду міста Києва    від 27.02.2025, повний текст складено 10.03.2025
у справі № 910/3879/24 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван»
до Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас»
про стягнення грошових коштів у сумі 741 166,11 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3879/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван»    до Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» про стягнення грошових коштів у сумі 741 166,11 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва    від 27.02.2025 у справі №    910/3879/24 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва    від 27.02.2025 у справі № 910/3879/24, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити ТОВ «Стар Інвестмент Ван» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 27.02.2025 у справі № 910/3879/24; Скасувати рішення господарського суду м. Києва від 27.02.2025 у справі № 910/3879/24 повністю, прийняти нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван»    грошові кошти в загальній сумі 741 166,11 грн.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що постанова Північного апеляційного господарського суду ухвалена 04.03.2021, за правилами частини 1 статті 284 ГПК України набрала законної сили з дати її ухвалення, а саме з 04.03.2021. Тобто, саме з 04.03.2021 у ПрАТ «БЗП» виник обов`язок заплатити на користь ТОВ «Стар Інвесмент Ван» грошові кошти в загальній сумі 1 541 750 ,00 грн. Поряд тим, з дати видачі наказів у ТОВ «Стар Інвестмент Ван» з`явилася можливість розпочати примусове стягнення заборгованості, відкривши зокрема виконавче провадження з примусового стягнення суми заборгованості у зв`язку з добровільним невиконанням боржником ПрАТ «БЗП» рішення суду.
Скаржник зазначає, що за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, гршовим є зобов`язання виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З огляду на вказане можна зробити висновок, що з набранням чинності рішення суду про стягнення з боржника сум судового збору (з дати оголошення постанови ПАГС), у боржника ПрАТ «БЗП» винник обов`язок сплатити гроші на користь кредитора ТОВ «Стар Інвестмент Ван», який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. У зв`язку з чим ТОВ «Стар Інвестмент Ван» констатує, що між товариством та боржником ПрАТ «БЗП» виникли грошові зобов`язання саме на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2021 у справі №911/1850/18, тому на вказане грошове зобов`язання мають нараховуватися інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних.
Скаржник зазначає про те, що вирішуючи по суті позовні вимоги ТОВ «Стар Інвестмент Ван», судом першої інстанції проігноровано постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі № 910/6713/23, на яку посилався позивач та яка має у відповідності до вимог частини 4 ст. 75 ГПК України преюдиційний характер для даного спору.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач не надав відзиву на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу передачі судової справи № 910/3879/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного  господарського суду від 03.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення    Господарського суду міста Києва    від 27.02.2025 у справі № 910/3879/24. Призначено справу № 910/3978/24 до розгляду у судовому засіданні 13.05.2025.
На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 910/3879/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення    Господарського суду міста Києва    від 27.02.2025 до 01.07.2025.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., який є суддею-доповідачем, та перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці,    розгляд справи призначений на 01.07.2025 о 10 год. 50 хв. не відбувся.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на вихід суддів Гаврилюка О.М. з лікарняного та Ткаченка Б.О. з відпустки, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду та враховуючи перебування колегії суддів у період із 14.07.2025 по 27.07.2025 у відпустці, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 призначено розгляд апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення    Господарського суду міста Києва    від 27.02.2025    у справі № 910/3879/24 на 26.08.2025.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №   910/3879/24 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі № 911/1850/18 апеляціи?ну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду Киі?вськоі? області від 05.02.2019 у справі № 911/1850/18 задоволено; рішення Господарського суду Киі?вськоі? області від 05.02.2019 у справі № 911/1850/18 - скасовано; прии?нято у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, яким в тому числі:
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» 616 700 грн судових витрат по сплаті судового збору.
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» 925 050 грн судового збору за подання апеляціи?ноі? скарги.
Постановою Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 911/1850/18 відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» про зупинення провадження у справі № 911/1850/18; касаціи?ну скаргу Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» залишено без задоволення; постанову Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі №   911/1850/18 залишено без змін; поновлено виконання постанови Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі № 911/1850/18.
27 квітня 2021 року Господарським судом Киі?вськоі? області було видано:
- наказ про примусове виконання постанови Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі № 911/1850/18 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» 616 700 грн судових витрат по сплаті судового збору;
- наказ про примусове виконання постанови Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі № 911/1850/18 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» 925 050 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича від 30.04.2021 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання наказу про примусове виконання постанови Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі № 911/1850/18 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» (ідент. код 00203594; адреса: 02088, м. Киі?в, вул. Промислова 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (ідент. код 42682150; адреса: 01601, м. Киі?в, площа Спортивна 1, корпус А) 925 050 грн судового збору за подання апеляціи?ноі? скарги.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича від 30.04.2021 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу про примусове виконання постанови Північного апеляціи?ного господарського суду від 04.03.2021 у справі No911/1850/18 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Броварськии? завод пластмас» (ідент. код 00203594; адреса: 02088, м. Киі?в, вул. Промислова 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (ідент. код 42682150; адреса: 01601, м. Киі?в, площа Спортивна 1, корпус А) 616 700 грн судових витрат по сплаті судового збору.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича від 30.04.2021 об`єднано виконавчі провадження № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_2.
28.04.2023 ТОВ «Стар Інвестмент Ван» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття відносно ПрАТ «Броварськии? завод пластмас» справи про банкрутство у зв`язку із неможливістю останнього погасити наявну кредиторську заборгованість у розмірі 2 261 880,55 грн, яка складається із розміру присуджених до стягнення у справі № 911/1850/18 витрат по сплаті судового збору (1 541 750,00 грн), а також нарахованих на вказану суму за період з 04.03.2021 по 27.04.2023 інфляціи?ного збільшення (620 656,00 грн) та 3% річних (99 474,55 грн).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 № 910/6713/23 заяву «Стар Інвестмент Ван» про банкрутство ПрАТ «Броварськии? завод пластмас» було прии?нято до розгляду.
Як стверджує позивач та не заперечував відповідач, в ході слухання по суті вказаноі? заяви, 13.10.2023 головою наглядовоі? ради ПрАТ «Броварськии? завод пластмас» Грегорі Анною Володимирівною сплачено на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван» грошові кошти у розмірі 616 700,00 грн. та 925 050,00 грн, що підтверджується квитанцією від 13.10.2023 до платіжноі? інструкціі? № 0.0.3247819459.1 (призначення платежу «сплата судового збору зг. наказу Господарського суду Киі?вськоі? області від 27.04.2021 по справі № 911/1850/18 від 04.03.2021 від Грегорі Анна Володимирівна - платіж за власні кошти») та квитанцією від 13.10.2023 до платіжноі? інструкціі? № 0.0.3247825643.1 (призначення платежу «сплата судового збору зг. наказу Господарського суду Киі?вськоі? області від 27.04.2021 по справі № 911/1850/18 від 04.03.2021 від Грегорі Анна Володимирівна - платіж за власні кошти»).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 (повнии? текст ухвали складено 23.11.2023) у справі № 910/6713/23 відмовлено ТОВ «Стар Інвестмент Ван» у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Броварськии? завод пластмас» (надалі також - ПрАТ «БЗП»).
Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що оскільки між ТОВ «Стар Інвестмент Ван» та ПрАТ «Броварськии? завод пластмас» виникли грошові зобов`язання, за якими боржник зобов`язании? сплатити на користь кредитора 1 541 750,00 грн, і такі зобов`язання виникли з судового рішення, ТОВ «Стар Інвестмент Ван» в даному випадку має право на нарахування 3% річних та інфляціи?них втрат за весь час прострочення зобов`язання до дати звернення до суду із відповідною заявою.
На думку позивача, передумовою для нарахування 3% річних та інфляціи?них втрат є несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання (частина друга статті 625 ЦК Украі?ни), внаслідок чого у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору суму інфляціи?них втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляціи?них процесів у період прострочення і?х оплати та трьох процентів річних від простроченоі? суми.
Відповідач проти заявленого позову заперечив у повному обсязі, посилаючись, на те, що:
- наведений позивачем розрахунок є безпідставним, а періоди нарахування визначені невірно;
- 3% річних та інфляціи?ні втрати повинні нараховуватися на суму основного боргу, а тому безпідставним є і?х нарахування на стягнутии? судовии? збір.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зі змісту статей 526, 599, 611, 625 ЦК України вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за час прострочення.
Аналогічна правова позиція викладена в пункті 6.5 постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18.
Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 910/3855/17.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Нарахуванням позивачем інфляційних втрат та 3% річних є правом кредитора (позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язанні, що наразі допущено відповідачем та водночас є підставою настання для останнього відповідних правових наслідків, в даному випадку передбачених частиною 2 статтею 625 ЦК України.
Так, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Однак, враховуючи надані відповідачем до матеріалів докази щодо сплати ним суми судового збору, підстави для здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму судового за визначений позивачем період відсутні.
Як вбачається із матеріалів справи, розрахунок вказаних сум здіи?снюється за період з 04.03.2021 (день ухвалення постанови ПАГС у справі № 911/1850/18) по 13.10.2023, що складає 954 дні.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про помилковість такого нарахування, враховуючи те, що постанова ПАГС не є підставою для стягнення грошових коштів з ПрАТ «БЗП». Такою підставою в даніи? ситуаціі? стали накази Господарського суду Киі?вськоі? області від 27.04.2021, тобто якщо нараховувати інфляціи?не збільшення та 3% річних на всю заявлену суму, то це слід робити не раніше, ніж з 28.04.2021, тобто наступного дня, після видачі наказів Господарським судом Киі?вськоі? області.
Крім того, сама постанова ПАГС від 04.03.2021 у справі № 911/1850/18, була складена та підписана в повному вигляді лише 12.04.2021.
Більше того, ухвалою КГС ВС від 02.07.2021 у справі № 911/1850/18 було зупинено виконання постанови ПАГС від 04.03.2021 та поновлено лише 13.07.2022, тобто у період з 02.07.2021 по 13.07.2022, ПрАТ «БЗП» не був зобов`язании? виконувати накази Господарського суду Киі?вськоі? області.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність можливості здійснювати вказані вище нарахування на суму судового збору, оскільки останній не є основним договірним зобов`язанням та з наданих позивачем доказів неможливо встановити строк настання у відповідача зобов`язання з його оплати, а відтак і факту прострочення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.04.2019 у справі № 910/1973/18.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про те, що традиційно підставами виникнення майнових зобов`язань називаються обставини, визначені законом як юридичні факти, у складі яких вирізняють договір і правопорушення (делікт). Судове рішення про відшкодування шкоди не є юридичним фактом, що породжує деліктні правовідносини, ним є сама шкода, як певні негативні зміни в майновому стані потерпілого, тому й самі деліктні правовідносини виникають в момент завдання шкоди.
Тобто, рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов`язання грошового характеру, тому що зобов`язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача 741 166,11 грн 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на суму судового збору, є безпідставними та необґрунтованими.
Також колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судовий збір є платежем, що здійснюється до бюджету, а не грошовим зобов`язанням у правовідносинах, що передбачає обов`язок однієї сторони перед іншою в рамках цивільно-правового договору.
Правові підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України до суми судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відсутні.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №   910/3879/24.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги враховуючи викладене та наступне.
Посилання скаржника на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі № 910/6713/23, яка, на думку скаржника, має відповідно до вимог частини 4 ст. 75 ГПК України преюдиційний характер для даного спору, оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції критично, оскільки скаржником не обґрунтовано, які саме обставини, встановлені у справі № 910/6713/23 не підлягали доведенню у справі № 910/3879/24.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/3879/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/3879/24, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржниками не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які вони посилаються в апеляційних скаргах. Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №   910/3879/24 задоволенню не підлягають. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №   910/3879/24 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційних скарг, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржників в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №   910/3879/24  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №   910/3879/24 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу № 910/3879/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова суду підписана 22.09.2025, зокрема, у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                Б.О. Ткаченко