ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №260/4128/24
провадження № К/990/12701/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Ніколіна В. В., суддів: Гінди О. М., Матковської З. М. 
І. Обставини справи
1. У червні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
1.1. визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 : місячного грошового забезпечення за період з 03 березня 2022 року по 13 червня 2023 року; грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 рік, матеріальної допомоги за 2022 рік; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки; одноразової грошової допомоги при звільненні; без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня календарного року (а саме 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні, 01 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 гривні); 
1.2. зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 : місячного грошового забезпечення за період з 03 березня 2022 року по 13 червня 2023 року; грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 рік, матеріальної допомоги за 2022 рік; грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки; одноразової грошової допомоги при звільненні; з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (а саме 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні, 01 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 гривні) на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 28 жовтня 2024 року позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.
3. 29 листопада 2024 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу на рішення Закарпатського окружний адміністративний суд рішенням від 28 жовтня 2024 року.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року витребувано із суду першої інстанції адміністративну справу № 260/4128/24.
5. На виконання вказаної ухвали суду надійшла справа № 260/4128/24, яка зареєстрована у суді апеляційної інстанції 31 грудня 2024 року.
6. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 січня 2025 року залишив без руху апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду рішенням від 28 жовтня 2024 року та надав строк у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції заяви із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку встановленого для апеляційного оскарження, а також документу про сплату судового збору.
7. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху слугувала констатація судом пропуску скаржником, установленого пунктом 1 частини другої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строку на апеляційне оскарження та відсутності заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Разом з цим по тексту ухвали суду апеляційної інстанції про залишення скарги відповідача без руху суд вказав про необхідність сплати судового збору, у визначеному Законом України "Про судовий збір" розмірі.
8. Восьмого апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 лютого 2025 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Закарпатського окружний адміністративний суд рішенням від 28 жовтня 2024 року у цій справі.
9. Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції зазначив, що на виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником не усунуто недоліку апеляційної скарги, оскільки не подано заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням підстав для його поновлення та документа про сплату судового збору.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
10. Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження постановленою з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
11. Така позиція ґрунтується на тому, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження, оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 28 жовтня 2024 року, а апеляційна скарга подана 29 листопада 2024 року. При цьому відповідно до приписів частини  першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Автор скарги стверджує, що відповідно до даних підсистеми «Електронний суд» рішення суду першої інстанції надійшло на адресу відповідача 29 жовтня 2024 року об 11 год 46 хв. Враховуючи приписи пункту 1 частини другої статті 295 КАС України, Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Таким чином, на думку автора касаційної скарги строк розпочався з 30 жовтня 2024 року та закінчився 29 листопада 2025 року включно, тобто без порушення строків,  визначених статтею 295 КАС України.
На переконання автора касаційної скарги, суд апеляційної інстанції не врахував приписи статті 120 КАС України, що призвело до помилкового висновку про подачу апеляційної скарги з пропуском строків. 
12. Верховний Суд ухвалою від 18 червня 2025 року відкрив касаційне провадження з підстав, передбачених частиною третьою, пунктом 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), а саме: предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі; підставами касаційного оскарження є порушення цим судом норм процесуального права.
ІІІ. Нормативне регулювання
13. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
14. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
15. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
16. Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
17. Строк на апеляційне оскарження визначений у статті 295 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
18. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
19. За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
20. Відповідно до частини першої статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
ІV. Оцінка Верховного Суду
21. Так, стаття 295 КАС України є нормою процесуального закону, яка встановлює строк на апеляційне оскарження рішення (протягом тридцяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення, або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення).
При цьому учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду у разі якщо учаснику справи рішення суду не було вручено у день її проголошення або складення.
22. Водночас суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженнях щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України, та, на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС України, в якій закріплені особливості обчислення процесуальних строків в окремих категоріях адміністративних справ, передбачений статтею 295 цього Кодексу строк на апеляційне оскарження, не є преклюзивним.
23. При цьому підставою для поновлення пропущеного процесуального строку можуть бути лише об`єктивні, тобто такі, що сталися за незалежних від волі особи, обставини, підтверджені належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами.
24. Як уже зазначалось вище, у цій справі представник ІНФОРМАЦІЯ_1 29 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду рішенням від 28 жовтня 2024 року, копію якого відповідач отримав 29 жовтня 2024 року о 13:45 год, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи. 
При цьому зі змісту тексту та вимог апеляційної скарги автор просив прийняти її до розгляду, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, а також відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
25. У доводах касаційної скарги автор пояснює свою позицію тим, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку про пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 28 жовтня 2024 року, оскільки строк розпочався з 30 жовтня 2024 року (з огляду на отримання судового рішення 29 жовтня 2024 року) та закінчився 29 листопада 2025 року включно, тобто без порушення строків, визначених статтею 295 КАС України.
26. Варто зазначити, що у пункті 1 частини другої статті 295 КАС України, на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, вказано на право учасника справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, у разі якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Наведене свідчить, що у разі якщо учасник справи подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, водночас не у тридцятиденний строк з дня його ухвалення, така обставина має розглядатися судом апеляційної інстанції в контексті поважності причин пропуску строку, визначеного частиною першою статті 295 КАС України.
27. Отже, відповідач подав апеляційну скаргу з пропуском, установленого статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження.
28. Натомість зі змісту апеляційної скарги відповідач не просив поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з отриманням рішення суду 29 жовтня 2024 року.
29. Таким чином, суд апеляційної інстанції цілком правомірно залишив апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 без руху, оскільки відповідач не порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду рішенням від 28 жовтня 2024 року, а також, відмовивши у клопотанні про відстрочення сплати судового збору, надав термін у десять днів для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції заяви із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку, встановленого для апеляційного оскарження рішення суду, а також документу про сплату судового збору.
30. Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. 
Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.
31. У цій справі підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження слугувало те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконано вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про усунення недоліків апеляційної скарги. Ці недоліки полягали в тому, що апелянт не надав документ про сплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, а також заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.
32. Копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року скаржник отримав 13 січня 2025 року о 21:20 год до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд", про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного кабінету (а.с. 71).
33. Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що у разі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.
34. Варто зазначити, що у матеріалах справи заява про усунення недоліків апеляційної скарги відсутня, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції постановив оскаржувану ухвалу (а.с. 72-73).
35. Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до приписів статті 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
36. Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
37. Отже, як правильно встановив суд та зазначено вище, станом на 18 лютого 2024 року та в подальшому недоліки апеляційної скарги, які слугували підставою для залишення її без руху, ІНФОРМАЦІЯ_2 не усунуто. 
38. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують.
39. Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права. 
40. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Судові витрати
41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі № 260/4128/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська

                                                                                                    С. А. Уханенко