ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2025 р.           Справа№ 910/8984/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Барсук  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

при секретарі:                               Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:
від позивача:    Варицький Є.В. (довіреність від 27.03.2025 №00004/0/14-25)           
від відповідача:   не з`явився 

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд"
на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2025 
у справі №910/8984/24 (суддя Морозов С.М.)
за позовом приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд"
про стягнення 3 746 095, 70 грн,

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

У липні 2024 року  позивач  звернувся до господарського суду міста Києва  з позовною заявою до  відповідача  про стягнення  суми авансових коштів в розмірі 3  540  000,00 грн., суми інфляційних втрат в розмірі 95  947,88 грн та суми 3% річних в розмірі 110  147,82 грн, у зв`язку з невиконання відповідачем умов договору підряду № 1890/КБ від 15.07.2021 на виконання робіт з  прокладання внутрішньо майданчикових теплових мереж на об`єкті: «Житлово-офісний комплекс з об`єктами соціального побуту та вбудованим паркінгом по вулиці Глибочицькій, 43», в частині виконання оплачених позивачем будівельних робіт. 
Рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.2025 позов задоволено повністю.
Стягнуто з ТОВ "Навігаторспецбуд" на користь ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" суму коштів в розмірі 3  540 000,00 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 95 947, 88 грн, суму 3% річних в розмірі 110 147, 82 грн та суму судового збору в розмірі 44 953, 15 грн.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, припинення договору, на підставі  направлення позивачем на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору, у зв`язку  з невиконанням  відповідачем умов договору. Прийшов до висновку, що є правомірними позовні вимоги про повернення авансового платежу на підставі  положень ч.4 ст. 849 ЦК України в сукупності з приписами ст. 1212 ЦК України. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/8984/24, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/8984/24.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції не  сприяв мирному врегулюванні спору між сторонами, не здійснено оцінки обґрунтованості твердження представника позивача про начебто неможливість мирного врегулювання спору, а також чи взагалі були наявні у представника позивача повноваження щодо висловлення відмови на пропозицію відповідача щодо мирного врегулювання спору. При розгляді справи суд неправильно застосував норму матеріального права , а саме ч.4 ст. 849 ЦК України і не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 апеляційну скаргу у справі №910/8984/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відмовлено в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/8984/24 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 67 429, 72 грн, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків, роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
           05.06.2025 через канцелярію суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд"  та призначено розгляд справи  на 01.07.2025. 
У судовому засіданні, 01.07.2025 колегія суддів заслухавши пояснення представників сторін, оголосила у судовому засіданні перерву до 09.09.2025.
09.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача  надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з  неможливістю прибути в  судове засідання через здачу кваліфікаційного іспиту у Вищій кваліфікаційній  комісії суддів України. 
У судовому засідання, 09.09.2025 колегія суддів заслухала думку представника позивача стосовно клопотання про відкладення та враховуючи те, що представники сторін вже надавали свої пояснення 01.07.2025 стосовно предмета спору, явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, а тому клопотання про відкладення розгляду справи залишається без задоволення.
Представник позивача, у судовому засідання заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.   
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності  представника відповідача за наявними у справі доказами.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.07.2021 між ПАТ "Холдингова компанія "Київсміськбуд" (позивач, замовник) та ТОВ "Навігаторспецбуд" (відповідач, підрядник) було укладено договір підряду №1890/КБ від 15.07.2021 року на виконання робіт з прокладання внутрішньомайданчикових теплових мереж на об`єкті: "Житлово-офісний комплекс з об`єктами соціального побуту та вбудованим паркінгом по вулиці Глибочицькій, 43" (надалі - Договір) (а.с.6-9) 
За умовами п.1.1. договору, підрядник зобов`язується виконати роботи (визначені в п. 1.2. договору) у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації.
Підрядник здійснює роботи з прокладання внутрішньомайданчикових теплових мереж на об`єкті: "Житлово-офісний комплекс з об`єктами соціального побуту та вбудованим паркінгом по вулиці Глибочицькій, 43" (далі - об`єкт) (п.1.2. договору). Початок робіт - липень 2021 року, закінчення робіт - грудень 2021 року. (п. 1.3. Договору). Після закінчення робіт підрядник за участю замовника протягом двох місяців зобов`язаний здійснити передачу мереж за відповідними актами експлуатуючій організації, визначеній замовником (п.1.4. договору).
Згідно з п. 2.1. договору договірна ціна становить 24 202 035,00 грн, у тому числі ПДВ - 20%.
Відповідно до п. 5.2. договору при необхідності замовник може перерахувати підряднику аванс у розмірі, встановленому замовником. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. Після закінчення тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.
Додатковою угодою №1 від 07.12.2021 року до договору сторони виклали п. 1.3. в наступній редакції: "Початок робіт - липень 2021 року, закінчення робіт - грудень 2022 року".(а.с.11 зворот)
Пунктом 3 додаткової угоди №1 від 07.12.2021  сторони виклали п. 8.10. договору в наступній редакції, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 30.05.2023 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами договірних зобов`язань.  
На виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу аванс у розмірі 10    500  000,00 грн, що підтверджується наступними платіжними інструкціями: №5697 від 04.08.2021 року на суму 7 500  000,00 грн та №9430 від 12.11.2021 року на суму 3 000 000,00 грн. (а.с.12,13)
Як зазначає позивач, відповідач не виконав роботи повністю, у зв`язку з чим позивачем було направлено відповідачу претензію про повернення коштів та розірвання договору від 24.05.2023 року. (а.с.14)
В подальшому, сторонами підписано без зауважень акт звіряння за період з 01.08.2021 по 01.08.2023.(а.с.15)
Відповідачем було повернуто частково кошти позивачу, в загальному розмірі 6 960    000,00 грн, згідно платіжних доручень (а.с.15-20):
- №284 від 04.12.2023 року на суму 200   000,00 грн, 
-№285 від 04.12.2023 року на суму 200   000,00 грн, 
-№286 від 05.12.2023 року на суму 200   000,00 грн, 
-№287 від 05.12.2023 року на суму 1 000 000,00 грн, 
-№288 від 05.12.2023 року на суму 200   000,00 грн, 
-№289 від 05.12.2023 року на суму 400   000,00 грн, 
-№295 від 07.12.2023 року на суму 1  600  000,00 грн, 
-№304 від 11.12.2023 року на суму 500   000,00 грн, 
-№308 від 11.12.2023 року на суму 500   000,00 грн, 
-№309 від 12.12.2023 року на суму 1  000  000,00 грн, 
-№310 від 12.12.2023 року на суму 1 160  000,00 грн.
В зв`язку з тим, що відповідачем не в повному обсязі було повернуто авансовий платіж, позивач звернувся до відповідача з вимогою  про стягнення  суми авансових коштів у розмірі 3  540  000,00 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 95 947,88 грн та суми 3% річних в розмірі 110 147,82 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки договір припинений відтак кошти, сплачені в якості авансового платежу, підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
За своєю правовою природою між сторонами  було укладено договір підряду. 
Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.  
Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботи виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. (ст. 854 Цивільного кодексу України).
Як вже зазначалось, на виконання умов договору позивачем було здійснено авансовий платіж вартості робіт на суму  10  500  000,00 грн.
Додатковою угодою №1 від 07.12.2021 року до договору сторони виклали п. 1.3. в наступній редакції: "Початок робіт - липень 2021 року, закінчення робіт - грудень 2022 року".
В зв`язку з тим, що відповідач не виконав роботи обумовлені договором, здійснив часткове повернення позивачу авансових коштів в розмірі 6  960  000,00 грн. (що підтверджується  платіжними інструкціями (а.с.15-20).
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що відповідачем були виконані роботи на залишок суми 3  540  000,00 грн (10  500  000,00 грн - 6  960  000,00 грн = 3 540    000,00 грн)
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як було вірно встановлено судом першої інстанції, за додатковою угодою №1, відповідач повинен був виконати роботи до грудня 2022 року, однак доказів виконання робіт у визначений строк умовами договору, або доказів того, що сторонами було узгоджено інший строк виконання робіт, матеріали справи не містять.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 ГК України.
Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, є однією із підстав його припинення (ст. 599 ЦК України), то виконання боржником (відповідачем) як підрядником за договором (зобов`язаною стороною за договором в частині виконання робіт), повинно бути підтверджено відповідачем належним чином.
З урахуванням наведеного, тягар доведення належного виконання відповідачем свого обов`язку за договором, а так само обставин, які перешкоджали виконанню цього обов`язку, несе відповідач як боржник у цьому зобов`язанні.
Аналізуючи зазначене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем були виконані роботи належним чином, у встановлений договором строк, або докази, які з достатньою вірогідністю підтверджували б факт повного виконання підрядником робіт за договором у передбачений строк, а тому  факт істотного порушення зобов`язань за договором відповідачем по справі є доведеним.
Згідно з п. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи зазначені норми, розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. 
Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення прав та обов`язків сторін договірних зобов`язань.
Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Наведеною нормою врегульований випадок, коли одностороння відмова замовника від договору не ставиться в залежність від наявності порушення договірних відносин з боку виконавця.
Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи, або виконує їх настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.  
Отже, договір послуг може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.
Як вже зазначалось, позивач направив відповідачу повідомлення від 24.05.2023 року про розірвання договору у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору та просив повернути авансові кошти (а.с.13,14 зворот).
Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. 
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.
Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції, що до спірних правовідносин   підлягають застосуванню  положення ч. 4 ст. 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України, а тому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів в розмірі  3 540   000,00 грн,є обґрунтованими та доведеними. 
Щодо позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Колегія  суддів перевіривши розрахунок інфляційної складової боргу та 3% річних погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є арифметично вірними, тому вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 95   947,88 грн та 3% річних у розмірі 110  147,82 грн за період з 25.05.2023 по 06.06.2024 є обґрунтованими та такими, що правомірно були задоволенні. 
Відповідачем не було подано ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції власного контррозрахунку.  
Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було надано строк для врегулювання спору, шляхом укладання мирової угоди, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки   укладання мирової угоди є правом сторін, а не обов`язком, так як ґрунтується на їх добровільному волевиявленні задля врегулювання спору шляхом взаємних поступок, що, згідно зі статтею 192 ГПК України, вимагає їхньої згоди.  
Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними  на основі компромісу  та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість апеляційної скарги, докази на підтвердження  вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва  від 22.04.2025 року у справі № 910/8984/24, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на  відповідача (апелянта).
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282  Господарського процесуального кодексу України суд,-
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Навігаторспецбуд" на рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2025  у справі №910/8984/24  залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2025  у справі №910/8984/24   залишити без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на   відповідача (апелянта).
Матеріали справи № 910/8984/24 повернути до місцевого господарського суду .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено  23.09.2025

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                М.А. Барсук

                                                                                Є.Ю. Пономаренко