ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5574/25 Справа № 202/3389/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
       за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна. 
       В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 15 серпня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб.
       Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалось та 30.01.2024 р. Амур- Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) шлюб був розірвано про що складено відповідний актовий запис № 11. Прізвище позивача після розірвання шлюбу - « ОСОБА_3 ».
       За час перебування у шлюбі колишнім подружжям було придбано майно: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житлова площа 43,2 кв.м; транспортний засіб (автомобіль) марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб.; транспортний засіб (мотоцикл) марки «HONDA СВ 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб.
       Після припинення фактичних шлюбних відносин та після розірвання шлюбу, відповідач шляхом умовлянь та/або певним шантажем намагається вмовити позивача надати будь-яку письмову згоду (заяву, тощо) яка б підтверджувала, що вказане вище майно є особистою власністю відповідача. На дату подачі позовної заяви до суду все майно перебуває у повному розпорядженні відповідача і позивач не має можливості та доступу до вказаного майна.
       Позивач зазначає, що транспортні засоби: автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб.; та мотоцикл марки «HONDA СВ 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб. - знаходяться у користуванні відповідача, позивач згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку у транспортних засобах, тому вказані транспортні засоби підлягають поділу між позивачем та відповідачем, шляхом виділення відповідачу спірних транспортних засобів з визнанням за ним права власності на них, із стягненням з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості вказаних вище транспортних засобів.
       Згідно Звітів про оцінку ринкової вартості транспортного засобу станом на 09.02.2024 року, ринкова вартість автомобіля, марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року становить 414 000,00 грн.; ринкової вартості транспортного засобу (мотоцикл) марки «HONDA СВ 600F», 2009 року випуску станом на 09.02.2024 року становить 225 500,00 грн. Грошова компенсація становить 319 750 грн. 00 коп.
       Щодо квартири АДРЕСА_1 , то позивач вважає за необхідне просити суд визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаної квартири, і відповідно позивач не надає згоди щодо стягнення з відповідача їй компенсації вартості вказаної квартири.
       Враховуючи зазначене просила суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , транспортний засіб (автомобіль) марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб.; транспортний засіб (мотоцикл) марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб.; 
       визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м, житлова площа 43,2 кв.м; 
       виділити ОСОБА_2 транспортний засіб (автомобіль) марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб. та транспортний засіб (мотоцикл) марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб.; 
       стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частки ринкової вартості транспортного засобу (автомобіль) марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб. та транспортного засобу (мотоцикл) марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб., в сумі 319 750 грн. 00 коп. Вирішити питання стосовно судового збору.

       У травні 2024 року від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про поділ майна.
       В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 набута позивачем за кошти його батьків у розмірі 25000,00 доларів США, які були подаровані до вчинення правочину купівлі-продажу, з метою окремого проживання сторін від родичів позивачки та налагодження сімейних відносин подружжя. Вважає, квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю, оскільки вона набута за особисті кошти, що подаровані батьками.
       Позивач вважає, що і транспортні засоби також належать йому на праві особистої приватної власності, оскільки лише він під час шлюбу працював та заробляв кошти.
       Але, беручи до уваги відносини, що склалися між сторонами, лише за умови визнання за позивачем права власності на квартиру, вартістю 400 000,00 гривень, позивач не заперечує визнання за відповідачкою права власності на транспортні засоби, загальною вартістю 639500,00 гривень. Зазначив, що по сьогоднішній день відповідачка має ключі від усього переліченого майна, знає, де знаходяться транспортні засоби, документи на них, та може ними користуватися. Жодних перешкод у користуванні майном позивач не чинить.
       При такому розподілі зазначеного майна різниця вартості виділеного сторонам майна становить 239 500,00 гривень (639 500,00 - 400 000,00) гривень на користь позивача. В свою чергу відповідач не висуває вимог щодо отримання відповідної компенсації та при такому розподілі відмовляється від неї.
       Наведений спосіб поділу майна на думку Позивача є справедливим та таким, що задовольняє інтереси обох сторін по справі.
       За умови будь-якого іншого розподілу судом майна, аніж наведеного вище, позивач не відмовляється від грошової компенсації на свою користь та надає згоду на її отримання, визначений розподіл майна буде таке передбачати.
       Враховуючи зазначене, просив суд визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житлова площа 43,2 кв.м.;
       визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на транспортний засіб (автомобіль) марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб.; 
       визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на транспортний засіб (мотоцикл) марки «НONDA CB 600F», 2009 року випуску, VIN -код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб.; розподілити всі судові витрати по справі.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна – задоволено частково.
       В порядку поділу спільного майна подружжя визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .
       Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м, житлова площа 43,2 кв.м.
       Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб та визнано, що ідеальні частки у порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становлять 1/2 частки за кожним.
       Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотоцикл марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб. та визнано, що ідеальні частки у порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становлять 1/2 частки за кожним.
       В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
       Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна – задовольнено частково.
       В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м., житлова площа 43,2 кв.м.
       В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
       Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1598,75 грн. 
       Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна – задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку розподілу судових витрат – 11 401 гривень 25 коп.
       Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 6395 грн. 00 коп.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду та додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Просить рішення суду в частині визнання ідеальних часток у порядку поділу спільного майна подружжя, які становлять 1/2 частки за кожним, на автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску та на мотоцикл марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску; відмови у задоволенні позовних вимог про виділення ОСОБА_2 вказані автомобіль та мотоцикл; відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за вказані автомобіль та мотоцикл - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1  про виділення ОСОБА_2 автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску та на мотоцикл марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску, - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію за автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску та на мотоцикл марки «HONDA CB 600F», 2009 року випуску в сумі 319 750 грн.; додаткове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 , в порядку розподілу судових витрат скасувати та в даній частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , судові витрати. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Оскільки, рішення суду в частині вимог позивачки по квартирі АДРЕСА_1 , не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 15 серпня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що складено актовий запис №1083 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 .
       30.01.2024 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) шлюб розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 11. Прізвище позивача після розірвання шлюбу « ОСОБА_3 », що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_6 .
       Під час шлюбу, 22 грудня 2022 року, ОСОБА_2 придбав жилу квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тетерєвою М.М. та зареєстровано в реєстрі за номером 2305. Право власності ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
       Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №386729453 від 13.07.2024 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2305, виданий 22.12.2022, видавник приватний нотаріус Тетерєва М.М. Дніпровський міський нотаріальний округ ( Дніпропетровська область) та квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2798, виданий 13.05.2019, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю.
       Згідно звіту про оцінку майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРО ОЦІНКА» ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 станом на 08.02.2024 року становить 400000,00 грн.
       Відповідно до Інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 31 січня 2024 року за №31/29-39-аз , станом на 29 січня 2024 року за ОСОБА_2 зареєстровано: транспортний засіб (автомобіль) марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб., дата реєстрації 01 квітня 2021 року; транспортний засіб (мотоцикл) марки «HONDA СВ 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб., дата реєстрації 09 листопада 2021 року.
       Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного Товаристом з обмеженою відповідальністю «КЕТО ГРУП», ринкова вартість транспортного засобу, автомобіля, марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб. станом на 09.02.2024 року становить 414 000,00 грн.
       Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕТО ГРУП», ринкова вартість транспортного засобу, транспортний засіб (мотоцикл) марки «HONDA СВ 600F», 2009 року випуску, VIN- код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб. станом на 09.02.2024 року становить 225 500,00 грн.
       Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що транспортні засоби придбані у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, тому є спільним майном подружжя. Виходячи із принципу рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, суд визначив, що частки подружжя є рівними. Суд зазначив, що згоди про добровільний поділ автомобіля та мотоциклу між колишнім подружжям не досягнуто, в ході розгляду справи сторони не заперечували проти припинення права спільної сумісної власності на майно та виділення автомобілю та мотоциклу у власність однієї зі сторін, погодившись на сплату грошової компенсації вартості частини в зазначеному майні на користь іншої сторони. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
       За правилами ст. 60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за часшлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Згідно зі ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
       Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
       Конструкція норми ст. 60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
       Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
       У пунктах 22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
       При поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
       За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених у статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
       У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
       Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
       Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
       Отже, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.
       У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.
       Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
       Таким чином, здійснивши системний аналіз зазначених норм матеріального права, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що транспортні засоби — автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2457 см.куб., та мотоцикл марки «HONDA СВ 600F», 2009 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , об`єм двигуна 599 см.куб., є спільним сумісним майном сторін у справі, набутим ними за час спільного проживання як подружжя, яке також підлягає поділу між ними.
       Відповідно до пункту 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) у разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю.
       Під час розгляду справи в суді першої інстанції, сторони не дійшли згоди для кого із них автомобіль марки «SUBARU OUTBACK», як і мотоцикл марки «HONDA СВ 600F», які є предметами спору, має більше значення.
       Автомобіль марки «SUBARU OUTBACK» і мотоцикл марки «HONDA СВ 600F», кожна із сторін не має наміру використовувати для власних потреб.
       Отже, враховуючи, що у виниклих спірних правовідносинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль та мотоцикл є неподільною річчю, сторони не дійшли згоди щодо їх поділу з отриманням грошової компенсації та внесення грошової суми на депозитний рахунок відносно них, тому районний суд дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення як вимог первісного так і зустрічного позову частково та визначення ідеальних часток співвласників у вказаних неподільних речах без їх реального поділу.
       Враховуючи вищевикладені обставини апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду в оскаржуваній частині про визнання ідеальних часток подружжя на рухоме майно без його реального поділ та вважає, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими обставинами справи та наявними доказами, тому підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині колегія суддів не вбачає.
       Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
       Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
       За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
       1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
       2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Доманським В.П. 20 грудня 2023 року укладений Договір про надання правової допомоги №20/12-001.
       Додатковою угодою № 1 від 15.01.2024 року до Договору про надання правової допомоги №20/12-001 від 20.12.2023 року за надання правової допомоги щодо захисту та представництва інтересів замовника в суді першої інстанції замовник сплачує адвокату послуги з правової допомоги (гонорар) у розмірі 23000,00 грн. Обсяг правових послуг та їх вартість: підготовка та подання до суду позовної заяви -7000,00 грн.; підготовка та надання до суду заяв по суті спору, клопотань та заяв процесуального характеру, із розрахунку 1 процесуальний документ -1500,00 грн., орієнтована кількість документів 4- 6000,00 грн.; представництво інтересів позивача в суді першої інстанції із розрахунку 10 судових засідань (1 судове засідання -1000,00 грн.) -10000,00 грн.
       Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №20/12-001 від 20.12.2023 року та додаткової угоди №1 від 15.01.2024 року до договору про надання правової допомоги 20/12-001 від 20.12.2023 року складеним 20.02.2025 року між ОСОБА_1 і адвокатом Доманським В.П., адвокатом в повному обсязі були надані замовнику послуги з правової допомоги щодо захисту та представництва інтересів замовника в суді першої інстанції щодо підготовки, подачі, супроводження тощо позовної заяви про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , цивільна справа №202/3389/24. Загальна вартість наданих послуг складає 23000,00 грн. Відповідно до акту приймання -передачі грошових коштів від 15 січня 2024 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 23000,00 грн.
       Як вбачається із матеріалів справи адвокатом Доманським В.П. були надані замовнику послуги з правової допомоги щодо захисту та представництва інтересів замовника в суді першої інстанції щодо підготовки, подачі, супроводження позовної заяви, цивільна справа №202/3389/24, які оцінено в розмірі 13000,00 грн. Однак адвокатом Доманським В.П. прийнято участь лише у 7 судових засіданнях, а не в 10, тому сума становить 7000,00 гривень.
       Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп.

       22.03.2024 року між ОСОБА_2 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Віталія Смагіна», в особі керуючого бюро Смагіна В.Г. (Виконавець) укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги.
       Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 22.03.2024 року виконавець зобов`язується надати клієнту правничу (правову) допомогу під час розгляду судової справи №202/3389/24 про поділ майна подружжя, а Клієнт – оплатити виконавцю гонорар у фіксованому розмірі 35000,00 грн. (п.1).
       Гонорар за цією Додатковою угодою сплачується після підписання акту про надання правничої (правової) допомоги протягом 7 календарних днів на вимогу виконавця ( п.3).
       21.05.2025 року між Адвокатським бюро «Віталія Смагіна» та ОСОБА_2 підписано Акт №1 про надання правничої (правової) допомоги відповідно до якої сума наданої правничої допомоги складає 35000,00 грн.
       Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35000 грн. 00 коп.
       Враховуючи вищевикладене, наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований факт надання сторонам правничої допомоги та оскільки вимоги сторін є однорідними, то вони підлягають взаємному заліку, та відповідно в порядку розподілу судових витрат по справі з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 – 11401,25 грн. (35000,00 грн. – 23598,75 грн.).
       У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, залишенню без змін.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “08” жовтня 2025 року.
       Повний текст постанови складено “09” жовтня 2025 року.

       Судді: