П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/13533/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Мультян Марина Бондівна 
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
10 листопада 2025 року                                                                                       м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Якушинецької сільської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1.          Короткий зміст позовних вимог.
1.1          Позивач звернувся до суду із позовом до Якушинецької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просить:
- визнати протиправними дії Якушинецької сільської ради, які полягають у відмові в компенсації виплат на зубопротезування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як учаснику бойових дій;
- зобов`язати виконавчий комітет Якушинецької сільської ради виділити кошти на зубопротезування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як учаснику бойових дій.
1.2          В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив у виділенні коштів позивачу на зубопротезування, як учаснику бойових дій. 
2.          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1           ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.10.2013.
2.2          Відповідно довідки МКП «Медичний стоматологічний центр» №247 від 14.03.2024 ОСОБА_1 був 14.03.2024 оглянутий лікарем-стоматологом, який дав свій висновок про те, що позивач потребує протезування зубів.
2.3           27.05.2024 позивач звернувся до Якушинецької сільської ради з заявою щодо виділення йому, як учаснику бойових дій, коштів на безоплатне протезування зубів, та безоплатне забезпечення ліками.
2.4          Якушинецька сільська рада у своїй відповіді від 30.05.2024 №02-12/831 повідомила позивача, що механізм реалізації наданих державою пільг передбачений у державному бюджеті за бюджетною програмою «Пілотний проект щодо зубопротезування окремих категорій осіб, які захищали     незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» що визначено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2024 №212 «Деякі питання реалізації пілотного проекту щодо зубопротезування окремих категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України».
2.5          Надалі 03.07.2024 позивач звернувся до Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної військової адміністрації з заявою щодо забезпечення його права на безоплатне протезування зубів.
2.6          За результатами звернення, Департамент охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної військової адміністрації листом №03-П-572-2-1226 повідомив, що фінансування послуги зубопротезування особам, які мають статус учасника бойових дій, або інваліда внаслідок війни, які не увійшли переліку визначеному у пунктах 19-25 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, забезпечуються послугою зубопротезування за кошти місцевих бюджетів.
2.7          Не погодившись із відмовою Якушинецької сільської ради, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
3.          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року позов задоволено частково:
-          визнано протиправною відмову Якушинецької сільської ради щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на безоплатне позачергове зубопротезування, з підстав викладених у листі від 30.05.2024 №02-12/831;
-          зобов`язано Якушинецьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.05.2024 про відшкодування витрат на безоплатне позачергове зубопротезування, з урахуванням висновків суду у даному рішенні;
-          у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
3.2          Суд першої інстанції дійшов висновку що позивач не відноситься до однієї з категорій громадян, що визначені в пунктах 19-25 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які мають право на отримання безоплатних послуг із зубопротезування відповідно до Постанови № 212. Таким чином своє право на отримання пільги з першочергового безоплатного протезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів), позивач як учасник бойових дій, може реалізувати за рахунок коштів місцевого бюджету.
4.          Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
4.1          Відповідач просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
4.2          Підставою для апеляційного оскарження рішення суду є не з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт вважає, що не має обов`язку відшкодовувати витрати на безоплатне першочергове протезування позивача за рахунок місцевого бюджету, оскільки такий обов`язок встановлений законом перед державою за рахунок державного бюджету.
4.3          Позивач не скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1.          Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
1.2          Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII).
1.3          Пунктом 2 частини 1статті 12 Закону №3551-XII встановлено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги з першочергового безоплатного зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів).
1.4          Оскільки законодавцем запроваджено соціальну гарантію у вигляді першочергового безоплатного зубопротезування, вона підлягає реалізації відповідно до приписів статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не у будь-який інший спосіб.
1.5          Статтею 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.
1.6          Відповідно до статті 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з: 1) державного бюджету; 2) місцевих бюджетів: а) бюджету Автономної Республіки Крим; б) обласних бюджетів; в) районних бюджетів; г) бюджетів місцевого самоврядування.
1.7          Згідно пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.1994 № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі - організації), пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків.
1.8          Виходячи з наведених приписів держава взяла на себе зобов`язання соціального захисту громадян за рахунок коштів, в тому числі, і місцевого бюджету.
1.9          Колегія суддів відхиляє посилання відповідача, викладене у відповіді №02-12/831 від 30.05.2024, а також в апеляційній скарзі про те, що фінансування першочергового безоплатного зубопротезування має відбуватись з державного бюджету за бюджетною програмою «Пілотний проект щодо зубопротезування окремих категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» що визначено Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2024 №212 «Деякі питання реалізації пілотного проекту щодо зубопротезування окремих категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України».
1.10          Як вірно зазначено судом першої інстанції, пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2024 №212 визначено, що право на медичні послуги із зубопротезування мають учасники бойових дій, визначені у пунктах 19-25 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Разом із тим, позивач не відноситься до категорій громадян, що визначені в пунктах 19-25 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, а тому відмова відповідача лише з підстав того, що фінансування здійснюється за кошти державного бюджету на підставі Постанови №212 є протиправним.
1.11          Крім того, відповідно частини 1 статті 4 до Закону України від 19.10.2017 №2168-VIII «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» у межах програми медичних гарантій держава гарантує громадянам, іноземцям, особам без громадянства, які постійно проживають на території України, та особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, повну оплату за рахунок коштів Державного бюджету України необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, пов`язаних з наданням:
1) екстреної медичної допомоги;
2) первинної медичної допомоги;
3) спеціалізованої медичної допомоги;
4) паліативної медичної допомоги;
5) реабілітації у сфері охорони здоров`я;
6) медичної допомоги дітям до 16 років;
7) медичної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами.
Із визначеного переліку слідує, що програма медичних гарантій не передбачає проведення зубопротезування населенню, у тому числі і пільговим категоріям. Отже, з системного аналізу норм чинного законодавства слідує, що медичні послуги та лікарські засоби, що не включені до програми медичних гарантій, не підлягають оплаті за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на реалізацію програми медичних гарантій.
1.12          Проте, частиною 5 статті 3 Закону №2168-VIII встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції можуть фінансувати місцеві програми розвитку та підтримки комунальних закладів охорони здоров`я, зокрема щодо оновлення матеріально-технічної бази, капітального ремонту, реконструкції, підвищення оплати праці працівників (програми "місцевих стимулів"), а також місцеві програми надання населенню медичних послуг, місцеві програми громадського здоров`я та інші програми в охороні здоров`я.
1.13          Засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначає Закон України від 05.10.2000 №2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"
1.14          Статтею 11 Закону №2017-III встановлено, що до державних соціальних нормативів у сфері охорони здоров`я включаються, зокрема, перелік та обсяг гарантованого рівня медичної допомоги громадянам у державних і комунальних закладах охорони здоров`я; нормативи надання медичної допомоги, що включають обсяг діагностичних, лікувальних та профілактичних процедур; нормативи пільгового забезпечення окремих категорій населення лікарськими засобами та іншими спеціальними засобами.
1.15          Статтею 17 Закону №2017-III внормовано, що основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.
1.16          Відповідно до статті 18 Закону №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.
1.17          Стаття 19 Закону №2017-III розділяє соціальні гарантії на обов`язкові та додаткові. Відповідно частини 3 цієї статті державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Водночас, органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.
1.18          Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР).
1.19          Згідно зі статтею 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
1.20          Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Отже, повноваження органів місцевого самоврядування поділяються на власні (самоврядні) та делеговані, тобто повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом.
1.21          Згідно частини 6 статті 16 Закону №280/97-ВР місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.
1.22          Відповідно до статті 32 Закону№280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту належать делеговані повноваження, зокрема: б) 1) забезпечення в межах наданих повноважень доступності і безоплатності освіти і медичного обслуговування на відповідній території; б) 3) забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.
1.23          З системного аналізу норм чинного законодавства України слідує, що здійснення фінансування обов`язкових соціальних гарантій відноситься саме до делегованих і мають супроводжуватись відповідним фінансуванням з боку держави, як того вимагають положення частини третьої статті 142 Конституції України, відповідно до якої держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.
До відання власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення, за рахунок власних коштів і благодійних надходжень, додаткових, до встановлених законодавством, гарантій щодо соціального захисту населення.
Тобто, встановлення органами місцевого самоврядування додаткових, до встановлених законодавством, гарантій щодо соціального захисту населення є власними повноваженнями, які мають фінансуватися виключно з місцевого бюджету.
1.24          Зазначене повністю відповідає положенням частини третьої статті 19 Закону № 2017-III та статті 3 Закону № 2168-VIII щодо права органів місцевого самоврядування встановлювати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.
1.25          Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача щодо відшкодування позивачу витрат на безоплатне позачергове зубопротезування, з підстав викладених у листі від 30.05.2024 №02-12/831 є протиправною, а тому належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.05.2024 про відшкодування витрат на безоплатне зубопротезування.
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Якушинецької сільської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.