КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 листопада 2025 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 372/6561/24
номер провадження №22-ц/824/11989/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року /суддя Проць Т.В./
у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
В грудні 2024 року представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 987, 15 грн та судові витрати: судовий збір 2 422, 40 грн, витрати на правничу допомогу 6 000 грн. 
Рішенням  Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 10003677112 від 29.04.2021 року у сумі 11 984,62 грн., 2 000 витрат на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору у сумі 968, 13 грн., а всього стягнуто 14 952,75 грн. В іншій частині позову відмовлено. /а.с. 192-198/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у позові.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що він не укладав кредитний договір               №10003677112 від 29.04.2021, не отримував кредитні кошти; позивач не довів факт ідентифікації особи апелянта при укладенні договору онлайн, перерахування коштів саме йому; розрахунок заборгованості та лист АТ «ПУМБ» не є належними доказами; суд порушив ст. 81 ЦПК України (тягар доказування на позивачеві), ст. 1055 ЦК України (письмова форма кредитного договору); рішення ґрунтується на припущеннях. Апелянт посилається на ст. 626, 638, 640, 1046, 1047, 1054 ЦК України про те, що договір позики/кредиту укладається письмово з передачею коштів; ст. 3, 12 Закону "Про електронну комерцію" про те, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором потребує верифікації; посилався на практику ВС про стандарти доказування та первинні документи.
Представник позивача Романенко М.Е. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Вважає доводи апелянта необґрунтованими, оскільки договір укладено онлайн з підписом одноразовим ідентифікатором (ст. 3, 12 Закону "Про електронну комерцію"), що прирівнюється до власноручного; апелянт не спростував факт реєстрації на сайті, введення даних, отримання SMS-коду; кошти перераховано на вказану апелянтом картку (лист АТ «ПУМБ»); апелянт не надав доказів неотримання коштів чи належності картки іншій особі (ст. 81 ЦПК України); розрахунок підтверджений, договір факторингу дійсний. Посилається на ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину); постанови ВС про електронні договори та тягар спростування.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 29.04.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» договір про споживчий кредит № 10003677112 на суму 7300 грн строком 30 днів з можливістю пролонгації, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором через сайт cashberry.com.ua. Кошти перераховано на картку НОМЕР_1 (лист АТ «ПУМБ»). Апелянт здійснював пролонгації та платежі до 07.08.2021. 05.09.2022 право вимоги відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу № 556/ФК-22. Заборгованість на 20.11.2021 - 29 987,15 грн (7300 грн тіло, 22 687,15 грн відсотки).
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 626, 638 ЦК України про те, що договір укладено за згодою сторін в належній формі; ст. 3, 12 Закону "Про електронну комерцію" про те, що підпис одноразовим ідентифікатором прирівнюється до власноручного; ст. 1048, 1049 ЦК України про те, що після строку кредитування відсотки не нараховуються, а наслідки прострочення - за ст. 625 ЦК України; ст. 512, 514 ЦК України про те, що відступлення права вимоги дійсне.
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що договір укладено, кошти перераховано, апелянт визнавав борг оплатами; відсотки нараховані лише до останньої пролонгації (4684,62 грн); стягнуто тіло кредиту,  відсотки,  витрати на правничу допомогу (пропорційно), судовий збір.
З таким висновком суду апеляційний суд погоджується з таких підстав.
Так, договір укладено онлайн з підписом одноразовим ідентифікатором (п.9.1 договору, ст. 3, 12 Закону "Про електронну комерцію"), що прирівнюється до письмової форми (ст. 207 ЦК України). Апелянт не спростував реєстрацію на сайті, введення даних, отримання SMS-коду чи належність картки (ст. 81 ЦПК України). Перерахування підтверджено листом АТ «ПУМБ». Пролонгації та платежі свідчать про визнання боргу (ст. 530 ЦК України). Відсотки нараховані лише до 07.08.2021 (постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Договір передачі боргу дійсний, хоча апелянт не повідомлений, але виконання первісному кредитору зараховується (ст. 516 ЦК України), чого також апелянтом не доведено. Витрати на правничу допомогу зменшено до 2000 грн з урахуванням співмірності (ст. 137 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги, зводяться до заперечення укладення договору та отримання коштів без спростування доказів (реєстрація, SMS, картка, платежі), ґрунтуються на припущеннях, не спростовують презумпцію правомірності (ст. 204 ЦК України).
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
У Х В А Л И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року -  залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року -   залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
 
Головуючий:                                        Судді: