П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/3266/25	

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,
повний текст судового рішення
складено 12.06.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/3266/25 за позовом ОСОБА_1 до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
31.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2020 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року (2102грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2021 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2270грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2022 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 14 березня 2023 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік, за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 8 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення, нарахованого відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 98 днів невикористаної додаткової як учаснику бойових дій за 2017-2023 роки, виходячи з грошового забезпечення, нарахованого відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, які виразились у відмові провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, виходячи з грошового забезпечення, нарахованого відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2020 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року (2102грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2021 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2270грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 31 грудня 2022 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести перерахунок грошового забезпечення (враховуючи додаткові щомісячні та одноразові його види) ОСОБА_1 за період з 1 січня по 14 березня 2023 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, та здійснити виплату донарахованих сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 45 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік, за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 8 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення, нарахованого відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 98 днів невикористаної додаткової як учаснику бойових дій за 2017-2023 роки, виходячи з грошового забезпечення, нарахованого відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, виходячи з грошового забезпечення, нарахованого відповідно до вимог статті 9 Закону України від 20.11.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з визначенням розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного року. Однак, відповідачем пртиправно визначено розмір посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018. Неправильне нарахування грошового забезпечення призвело до невірного розрахунку додаткових видів грошового забезпечення. 
Відповідач – 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина – прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, тобто 1762грн. Також, на думку суб`єкта владних повноважень, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/3266/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Приймаючи вказане рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що грошове забезпечення позивача має розраховуватись виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, а не розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. До того ж, окружний адміністративний суд вказав, що позивач має право на перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні та отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2023 роки.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог 3 Спеціальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на не повне з`ясування окружним адміністративним судом обставин справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийнттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позових вимог. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги 3 Спеціальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій зазначає, що позив пропустив строк зверненнядо суду. На думку скаржника, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина – прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що в межах спірного періоду ОСОБА_1 службу проходив у 3 Спеціальному центрі швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Наказом Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.03.2023 №50 ОСОБА_1 з 14.03.2023 знято з усіх видів забезпечення та виключено з кадрів ДСНС.
Апеляційним адміністративним судом установлено, що ОСОБА_1 звернувся до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій із заявою від 12.12.2024 стосовно перерахунку та виплати грошового забезпечення.
За наслідком розгляду такого звернення 3 Спеціальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій надано відповідь від 27.12.2024 №01-7/293, у якій зазначено, що підстав для перерахунку грошового забезпечення немає. 
Уважаючи, що 3 Спеціальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій неправильно проведено розрахунок та не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Статтею 115 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України (стаття 125  Кодексу цивільного захисту України).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністра від 23.04.2015    № 475 (був чинним до 14.09.2018), затверджено Інструкцію про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністра від 23.04.2015    № 475, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

14.09.2018 набрала чинності Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Пунктами 2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які: займають посади осіб рядового і начальницького складу, передбачені штатами в апараті Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС), її територіальних органах та підрозділах Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, навчальних закладах цивільного захисту, наукових установах та інших підрозділах, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту (далі - органи управління (підрозділи)); навчаються в закладах вищої освіти цивільного захисту (далі - навчальні заклади); перебувають у розпорядженні відповідних керівників органів управління (підрозділів).
За змістом пункту 9 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх постійної служби.
30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (набрала чинності 01.03.2018).
Означеним рішенням Уряду затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в первинній редакції на дату прийняття) було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Додатки 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 6 якої внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням яких пункт 4 вказаного підзаконного нормативно-правового акту викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Означене рішення Уряду набуло чинності 24.02.2018.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №    826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Частиною 1 статті 325 КАС України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Отже, апеляційний суд зазначає, що з 29.01.2020 (дати набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №    826/6453/18) до спірних правовідносин застосовуються положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції до 24.02.2018.
Такою редакцією було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням має визначатися виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не 01.01.2018.
Про правильність наведеного висновку також свідчать положення статті 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», відповідно до якої базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2102 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2270 грн.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2481 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2684 грн.
Натомість, згідно із фактичними обставинами справи, у межах спірного періоду грошове забезпечення ОСОБА_1 розраховувалось виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, який становив 1762грн. 
З огляду на вказане, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністратвиного суду про те, що грошове забезпечення ОСОБА_1 має бути перераховано виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року.
Означене спростовує доводи скаржника стосовно того, що розрахунковою величиною для визначення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 є прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.
Не є юридично спроможним посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не мав трудових відносин із 3 Спеціальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, адже наказом від 14.03.2023 №50 саме вказаї установи позивача знято з усіх видів забезпечення та виключено з кадрів ДСНС.
Є безпідставним також довід скаржника відносно того, що положення Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки надаючи оцінку спірним правовідносинам приписи трудового законодавства не враховувались. 
Відносно нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, апеляційний адміністративний суд вказує наступне. 
Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Отже, учасникам бойових дій відповідно надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
  У справі, що розглядається, позивач проходив службу, маючи статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.05.2017).
Водночас, у період з 2017 року по 2023 рік позивач не використав усі календарні дні додаткової відпуски, що слугує підставою для виплати грошової компенсації у разі звільнення зі служби.
Загальновідомо, що в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оголошення рішення про мобілізацію у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.
Такий період започаткував особливе функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання, зокрема, додаткової соціальної відпуски.
Однак, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним служби.
Колегія суддів відмічає, що в разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Отже, припинення надання додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктом 8 частини першої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,  статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».
Аналогічні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 у зразковій справі № 620/4218/18 та Верховним Судом у постанові від 15.10.2025 у справі № 420/14817/23, які є обов`язковими для врахування судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи. 
Означене спростовує доводи відповідача, які наведено останнім у відповідній частині апеляційної скарги. 
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-3, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Апеляційний адміністративний суд відмічає, що положення ст. 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення до адміністративного суду осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).
Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. Тобто, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належної військовослужбовцю суми грошового забезпечення, застосуванню підлягають загальні норми трудового законодавства.
На час виключення позивача із списків особового складу та всіх видів забезпечення стаття 233 КЗпП України мала наступну редакцію: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено з кадрів ДСНС з 14.03.2023 (наказ від 14.03.2023 №50).
Натомість, заявляючи про пропуск позивачем строку зверненя до суду з даним позовом суб`єктом владних повноважень не надано жодного доказу на підтвердження письмового повідомлення ОСОБА_1 про  суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме із такою обставиною законодавець пов`язує початок перебігу строку звернення до суду, а не з 1 січням відповідного року, як помилково вказує скаржник. 
За таких обставин, колегія суддів уважає безпідставними посилання суб`єкта влажних повноважень на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом. 
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника.
Беручи до уваги наведене колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністратвиного суду про здоволення позову ОСОБА_1 у досліджуваній частині позовних вимог. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/3266/25 за позовом ОСОБА_1 до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька    О.І. Шляхтицький