ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №240/8548/24
адміністративне провадження № К/990/25332/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року (головуючий суддя - Кузьмишин В.М., судді: Сапальова Т.В., Сушко О.О.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, заявник), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати його грошового забезпечення з 30 січня по 31 грудня 2020 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату його грошового забезпечення з 30 січня по 31 грудня 2020 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати його грошового забезпечення з 01 січня по 31 грудня 2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату його грошового забезпечення з 01 січня по 31 грудня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01 січня по 20 вересня 2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату його грошового забезпечення з 01 січня по 20 вересня 2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат.
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1  з 30 січня по 20 вересня 2020 року грошового забезпечення, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року,   Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022  року. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок з 30 січня по 20 вересня 2022  року сум грошового забезпечення, основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинній з 29 січня 2020 року) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року,   Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»  станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»  станом на 01 січня 2022  року на відповідний тарифний коефіцієнт, провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
3. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, 15 листопада 2024 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» уперше подала апеляційну скаргу.
4. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано десятиденний строк для усунення її недоліків шляхом сплати судового збору. 
4.1. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, ухвалу суду від 27 листопада 2024 року доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 27 листопада 2024 року о 18:55.
5. 09 грудня 2024 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про продовження процесуального строку, посилаючись на відсутність бюджетних призначень на оплату судового збору, що підтверджується телеграмою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від  04 листопада 2024 року №  220/13/9088, в якій указано, що виділені у 2024 році асигнування по   КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» вичерпано, у зв`язку з чим у Міністерстві оборони триває робота з пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по указаному КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».
5.1. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року клопотання військової частини НОМЕР_1 задоволено та продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з дня отримання ухвали.
6. 23 грудня 2024 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» повторно надіслала заяву про продовження процесуального строку, обґрунтовану відсутністю фінансування на оплату судового збору, хоча відповідна заява-розрахунок була подана відповідачем до забезпечувального фінансового органу ще 06 грудня 2024 року.
7. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку, а апеляційну скаргу повернуто відповідачу з підстав неусунення ним недоліків скарги. 
8. 03 квітня 2025 року військова частина НОМЕР_1  через підсистему «Електронний суд» повторно надіслала апеляційну скаргу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, до якої додала заяву про поновлення строку, в якій просила визнати поважними причини його пропуску, з посиланням на участь відповідача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та відсутністю фінансування на оплату судового збору.
8.1. До цієї скарги відповідачем додано платіжну інструкцію від 28 березня 2025 року № 601 про оплату судового збору у розмірі 1453,44 грн.
9. Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та визнано неповажними причини його пропуску, апеляційну скаргу залишено без руху, а заявнику установлено строк для усунення указаних недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку, із зазначенням інших поважних причин для його поновлення та наданням доказів, що підтверджують такі обставини. 
10. Згідно з довідкою про доставку електронного листа вищевказана ухвали надіслані військовій частині НОМЕР_1 та доставлені до її електронного кабінету 16 квітня 2025 року о 19:24 та 19:54 відповідно. 
11. На виконання ухвали суду 18 квітня 2025 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про поновлення процесуального строку, зокрема, обґрунтовану тим, що у період воєнного часу видатки державного бюджету на національну безпеку , оборону та на здійснення  заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Питання оплати судового збору потребує додаткового часу і не може бути самостійно вирішене відповідачем, оскільки він є бюджетною установою і надходження коштів залежить від дій розпорядника бюджетних коштів вищого рівня.
12. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
13. Предметом касаційного оскарження у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
14. 11 червня 2025 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржене судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
15. Скаргу обґрунтовано тим, що ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення цього спору, оскільки судом не взято до уваги доводи відповідача про те, що вперше апеляційну скаргу було подано вчасно, проте ухвалою суду її залишено без руху через несплату судового збору, хоча військова частина НОМЕР_1 попередньо зверталася  із заявами про продовження процесуального строку для усунення недоліків скарги, з одночасним наданням підтверджуючих документів вжиття відповідальними посадовими особами відповідача ужито усіх можливих заходів щодо отримання фінансування від вищого командування на оплату судового збору.
15.1. У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 указує, що є структурним підрозділом Міністерства оборони України і фінансується виключно з Державного бюджету України і нею до забезпечувального фінансового органу було подано заявки-розрахунки від 08 листопада 2024 року №7924 (пункт 40 заявки), від 06 грудня 2025 року №8511 (пункт 45 заявки) та від 07 січня 2025 року №158 (пункт 48 заявки) на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення, у тому числі на оплату судового збору за подання апеляційних скарг на судові рішення, які були прийняті не на користь військової частини.
15.2. Заявник наголошує, що телеграмою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04 листопада 2024 року №220/13/9088 (копія додається) військову частину було повідомлено, що виділені асигнування на 2024 рік вичерпано, у зв`язку із чим у Міністерстві оборони триває робота щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Після збільшення бюджетних асигнувань Міністерству оборони будуть відкриті відповідні бюджетні призначення для повного забезпечення потреби, відповідно до наданих заявок. 
15.3. У касаційній скарзі заявник указує, що процесуальний строк об`єктивно пропущено за поважних причин, оскільки в Україні триває воєнний стан, фінансова ситуація в Збройних силах України знаходиться у тяжкому стані і, як наслідок цього, оплата судового збору не була проведена вчасно.
16. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 04 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.
17. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами норм процесуального права, зокрема, положень пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо обґрунтованості підстав, за яких відмовлено у відкриття апеляційного провадження.
18. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 04 серпня 2025 року направлено учасникам справи через підсистему «Електроний суд» та засобами поштового зв`язку, проте відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 не надійшов. 
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
19. Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.
20. Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
21. За приписами частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
22. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
22.1. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
23. За правилами пункту 4 частини першої  статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
24. Як вбачається із матеріалів справи, 16 жовтня 2024 року Житомирським окружним адміністративним судом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження. Копію указаного судового рішення в електронному вигляді надіслано військовій частині НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» та доставлено до її електронного кабінету 17 жовтня 2024 року 02:09, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та не заперечується відповідачем.
24.1. Вперше до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 16  жовтня 2024 року заявник звернувся 15 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд». Проте ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року указану скаргу залишено без руху через несплату судового збору та надано строк для усунення указаного недоліку. 
Надалі указаний процесуальний строк, установлений для усунення недоліків був продовжений судом ухвалою від 16 грудня 2024 року згідно із заявою відповідача. Проте недоліки скарги військовою частиною НОМЕР_1  усунуто так і не було, у зв`язку з чим 10 січня 2025 року  скаргу було повернуто особі, яка її подала.
25. Документи, що свідчать про вчинення військовою частиною НОМЕР_1 дій, спрямованих на усунення недоліків первісної апеляційної скарги шляхом сплати судового збору або інших дій, вчинених на виконання приписів ухвали від 27 листопада 2024 року, у матеріалах справи відсутні, а заяви про продовження процесуального строку відповідач обґрунтовував виключно загальними доводами про відсутність коштів, з посиланням на лист Міністерства оборони України з приводу пошуку додаткового фінансового ресурсу.
26. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2025 року надіслано військовій частині НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» в електронному вигляді та доставлено до її електронного кабінету 14 січня 2025 року 12:26, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та не заперечується відповідачем.
27. Повторно апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 16 жовтня 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала 03 квітня 2025 року, до якої вже додала платіжну інструкцію про сплату судового збору від 28 березня 2025 року №     601.
27.1. Документи, що свідчать про вчинення військовою частиною НОМЕР_1 дій, спрямованих на об`єктивне усунення недоліків первісної апеляційної скарги шляхом сплати судового збору після її повернення, як і доказів, що свідчать про те, що відповідачем вживалися заходи щодо оплати судового збору протягом січня - лютого 2025 року, у матеріалах справи відсутні.
28. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Тому, перевіряючи аргументи військової частини НОМЕР_1 щодо наявності перешкод у сплаті судового збору, як поважну причину для поновлення процесуального строку, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що указаним відповідачем обставинам уже була надана правова оцінка при розгляді попереднього клопотання, яке за результатами розгляду залишене без задоволення. 
29. Відповідаючи на аргументи заявника касаційної скарги, Верховний Суд підкреслює, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. 
29.1. Крім того, відповідно до приписів пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, однак вперше звернувшись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою від 15 листопада 2024 року, відповідач не надав докази оплати судового збору ні до постановлення ухвали про залишення скарги без руху (27 листопада 2024 року), ні після отримання цієї ухвали.
30. Верховний Суд зауважує, що обов`язок сплати судового збору під час подання апеляційної скарги встановлений законом, а тому відповідач, подаючи вперше апеляційну скаргу, без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права.  Проте, отримавши у 14 січня 2025 року ухвалу про повернення первісної апеляційної скарги, військова частина НОМЕР_1 не надала жодного доказу, що свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на швидке та без зволікання усунення недоліків скарги в частині оплати судового збору до березня 2025 року. Навпаки така бездіяльність військової частини НОМЕР_1 свідчить про пасивність відповідача і формальне використання права на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили і на виконання якого вже був виданий виконавчий документ.
31. Верховний Суд ураховує, що військова частина НОМЕР_1 бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, проте зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, вперше подаючи апеляційну скаргу у листопаді 2024 року, без документа про сплату судового збору, достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права, однак уважав, що наведення лише загальних аргументів щодо обмеженого фінансування, за відсутності належних та допустимих доказів, є підставою для заявлення клопотання про відстрочення його сплати.
32. Верховний Суд не бере до уваги аргументи військової частини НОМЕР_1 з посиланням на лист Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04 листопада 20247 року №     220/13/9088, оскільки у цьому документі описано вирішення питання щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», а не оплати судового збору.
33. Суд також звертає увагу, що повернення попередньої апеляційної скарги не позбавляють учасника спору права повторного звернення до апеляційного суду, проте не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги, без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
34. Виходячи з викладеного, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неповажність зазначених військовою частиною НОМЕР_1 причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, що відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
35. Отже, підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції відсутні.
36. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341     цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
37. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
38.   З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року залишити без змін.
4. Судові витрати не розподіляються.
5. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              В.М. Соколов