ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року 
м. Київ

справа № 140/10379/24
адміністративне провадження № К/990/20910/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стародуба О.П. та Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брама Інжинірінг" 
до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 
про визнання протиправним та скасування припису,
за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці
на рішення Волинського окружного адміністративного суду у складі судді Димарчук Т.М. від 03 січня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Бруновської Н.В., Хобор Р.Б, Шавеля Р.М. від 08 квітня 2025 року
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брама Інжинірінг» (далі - ТОВ «Брама Інжинірінг», Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі також - Державна служба з питань праці; відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати припис від 14 червня 2024 року № ЗХ/ВЛ/16726/231П про усунення виявлених порушень законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин.
2.          На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Брама Інжинірінг» зазначало, що головний державний інспектор відділу з питань праці Західного міжрегіонального управління після отримання звернення ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про порушення законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, за погодженням з Державною службою України з питань праці (лист від 03 червня 2024 року № ЦА-2783/1/2.4.1-24а), на підставі наказу Міжрегіонального управління від 10 червня 2024 року № 294/ЗХ-ЗК та направлення від 10 червня 2024 року № ЗХ/1/9119-24 провів у Товаристві в період 13- 14 червня 2024 року позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин. За результатами позапланового заходу головний державний інспектор 14 червня 2024 року склав акт № ЗХ/ВЛ/16726/231 та виніс оскаржуваний припис. 
Посадовець відповідача не надав позивачу для ознайомлення погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), наказ та направлення (посвідчення) на проведення перевірки. Позаплановий захід проводився не за місцем провадження ТОВ «Брама Інжинірінг» господарської діяльності, за відсутності директора Товариства, який перебував у межах міста Луцька, чи уповноваженої особи. ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Брама Інжинірінг», а фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) надавала Товариству послуги за договором про надання бухгалтерських послуг від 01 січня 2024 року        № 01/01/2024, оскільки за специфікою та обсягом діяльності ТОВ «Брама Інжинірінг» не має потреби у постійному штатному бухгалтері. Позивач не створював для ОСОБА_1 фіксоване робоче місце, не встановлював графік роботи, не виплачував їй кошти та не видавав наказу про прийняття на роботу, надання відпустки чи інших кадрових документів; ОСОБА_1 не підпорядковувалася внутрішньому трудовому розпорядку ТОВ «Брама Інжинірінг» та мала фінансові відносини виключно з ФОП ОСОБА_2 на підставі цивільно-правового договору. В акті перевірки від 14 червня 2024 року № ЗХ/ВЛ/16726/231 безпідставно вказано, що ОСОБА_1 з 06 лютого по 01 квітня 2024 року працювала головним бухгалтером; у штатному розписі Товариства передбачено лише дві штатні одиниці - керівник та інженер. 
Характер взаємодії між зазначеними сторонами відповідає ознакам цивільно-правових відносин, а висновки контролюючого органу про наявність трудових відносин, з посиланням на порушення статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), є необґрунтованими.    
3.          Відповідач не визнав позов, у відзиві зазначав, що підстави для проведення позапланової перевірки були вказані в наказі від 10 червня 2024 року № 294/ЗХ-ЗК та направленні від 10 червня 2024 року № ЗХ/1/9119-24, які були надіслані на мобільний номер ТОВ «Брама Інжинірінг» (НОМЕР_1), вказаний в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). ОСОБА_1 працювала головним бухгалтером у  ТОВ «Брама Інжинірінг» з 06 лютого по 01 квітня 2024 року, мала восьмигодинний графік роботи (з 08:00 по 17:00) за адресою: місто Луцьк, проспект Грушевського, 30, разом ще з 6 працівниками, про що вказала у зверненні від 23 травня           2024 року до Державної служби з питань праці. Такі правовідносини мали трудовий характер, а тому неоформлення трудового договору та неподання повідомлення центральному органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_1 на роботу свідчить про порушення ТОВ  «Брама Інжинірінг» вимог частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України. 
4.          У відповіді на відзив ТОВ «Брама Інжинірінг» вказувало, що зазначене відповідачем повідомлення про перевірку не є належним та допустимим доказом відповідно до Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V), який не передбачає надсилання копій документів через месенджери або інші засоби електронного зв`язку. Відповідач не забезпечив присутність керівника ТОВ «Брама Інжинірінг»  чи уповноваженої особи, а приміщення, розташоване за адресою: місто Луцьк, проспект Грушевського, 30, є місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_2 та не використовується Товариством як фактичне місцезнаходження чи відокремлений підрозділ. ОСОБА_1 виконувала роботу, надану не ТОВ «Брама Інжинірінг», а ФОП ОСОБА_2 .  
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
5.          Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 03 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року, задовольнив позов.
6.          Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтували свої рішення тим, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) був здійснений за відсутності директора ТОВ «Брама Інжинірінг» або іншої уповноваженої особи, що є порушенням частини одинадцятої статті 4 Закону № 877-V. Мобільний номер, на який Держпраці надсилала наказ про проведення перевірки та направлення, належить бухгалтеру ТОВ «Українські інвестиційні технології» ОСОБА_2 , через що директор ТОВ «Брама Інжинірінг» не був повідомлений про підстави позапланового заходу та не ознайомлений з посвідченням (направленням) на проведення державного нагляду (контролю). Висновки акта перевірки від 14 червня 2024 року                          № ЗХ/ВЛ/16726/231 ґрунтуються виключно на показаннях двох осіб - ОСОБА_1 та      ОСОБА_3 . Досліджені докази та свідчення підтверджують наявність цивільно-правових відносин між ТОВ «Брама Інжинірінг» та ОСОБА_1 , а також усної домовленості між                   ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання певних бухгалтерських послуг за винагороду. Про відсутність ознак трудових відносин також свідчать: відсутність робочого місця у приміщенні Товариства, встановленого графіку роботи, неналежність до системи підпорядкування згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку Товариства, будь-яких виплат від ТОВ «Брама Інжинірінг» на користь ОСОБА_1 та відсутність наказів про прийняття на роботу, надання відпустки чи інших кадрових документів. ОСОБА_2 не встановлювала для ОСОБА_1 фіксованого робочого дня чи трудового розпорядку, а директор ТОВ «Брама Інжинірінг» ОСОБА_4 не знав про ОСОБА_1 та особисто з нею не був знайомий. Фінансові питання ОСОБА_1 врегульовувала виключно з ФОП ОСОБА_2 на підставі усної домовленості між ними. Згадана в акті перевірки ОСОБА_3 не є працівником ТОВ «Брама Інжинірінг», тому не могла надати достовірні свідчення щодо кількості працівників позивача. Відповідач не довів факту порушення ТОВ «Брама Інжинірінг» частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
7.          Не погодившись із судовим рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
8.          На обґрунтування касаційної скарги відповідач покликається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення частини першої статті 4, абзацу 6 частини першої, частини третьої статті 6 Закону № 877-V, порушили положення статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 0540/5987/18-а та від 20 січня 2023 року у справі № 824/849/18-а (щодо основних ознак трудового договору), від 30 серпня 2021 року у справі № 520/11672/19 (щодо застосування статті 322 КАС України), від 31 жовтня 2024 року у справі № 300/6438/21 (щодо застосування частин першої та другої статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифіковану Законом України від 08 серпня 2004 року № 1985-IV у питанні проведення інспекційного відвідування).
Відповідач зазначає, що наказ та направлення про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) було надіслано на номер телефону, офіційно вказаний у ЄДР як контактний для ТОВ «Брама Інжинірінг». Суди не з`ясували, яким чином службовий номер позивача опинився у користуванні бухгалтера іншого підприємства та не надали правової оцінки цій обставині, що породжує сумніви щодо неповідомлення керівника про перевірку. Позаплановий захід державного нагляду (контролю) проведено за адресою фактичного провадження господарської діяльності, вказаною у зверненні ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Закону № 877-V. Щодо наявності трудових відносин відповідач вказує на дотримання ОСОБА_1 фіксованого робочого графіка, виконання типових функцій головного бухгалтера, надання доступу до електронного підпису директора, постійне місце роботи у приміщенні підприємства разом з іншими працівниками. Характер роботи був спрямований на процес праці, а не на кінцевий результат, що є ознакою трудових відносин. Суди помилково тлумачать відсутність кадрових документів як доказ відсутності трудових відносин, хоча насправді це свідчить про порушення законодавства в частині їх неоформлення.
Суд апеляційної інстанції не надав оцінки аргументу про надання позивачем документів (договору про бухгалтерські послуги) лише під час судового розгляду, а не під час перевірки, що свідчить про спробу обійти вимоги трудового законодавства після виявлення порушення, що є порушенням вимог статті 322 КАС України про обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення кожного аргументу. Апеляційний суд обмежився аналізом доказів підприємства, проігнорувавши пояснення ОСОБА_1 та показання, зафіксовані технічним записом, що свідчить про формальний підхід і порушення принципів змагальності та процесуальної рівності сторін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
9.           15 травня 2025 року відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
10.          Верховний Суд ухвалою від 28 травня 2025 року відкрив касаційне провадження. 
11.           29 травня 2025 року ТОВ «Брама Інжинірінг» отримало в електронний кабінет копію ухвали про відкриття касаційного провадження, проте в установлений Верховним Судом строк не скористалося правом подати відзив на касаційну скаргу.
12.          Верховний Суд ухвалою від 20 листопада 2025 року призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 21 листопада 2025 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13.          Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що ТОВ «Брама Інжинірінг» та ФОП ОСОБА_2 уклали договір про надання бухгалтерських послуг від 01 січня 2024 року № 01/01/2024. ТОВ «Брама Інжинірінг» надало ФОП ОСОБА_2 доступ до кваліфікованого електронного підпису директора Товариства для виконання обов`язків, передбачених договором.
14.           ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець познайомилася з ОСОБА_1 і домовилася з нею про виконання певного об`єму бухгалтерської роботи в інтересах ТОВ «Брама Інжинірінг» за винагороду. ОСОБА_1 виконувала бухгалтерську роботу в інтересах ТОВ «Брама Інжинірінг» з 06 лютого 2024 року по 01 квітня 2024 року.
15.           23 травня 2024 року ОСОБА_1 подала звернення до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо порушень ТОВ «Брама Інжинірінг» законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.
16.           03 червня 2024 року Державна служба України з питань праці надала Західному міжрегіональному управлінню лист-погодження № ЦА-2783/1/2.4.1-24а на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), в тому числі щодо ТОВ «Брама Інжинірінг».
17.           10 червня 2024 року Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці видало наказ № 294/ЗХ-ЗК про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки ТОВ «Брама Інжинірінг» та видало направлення № ЗХ/1/9119-24 на проведення позапланового заходу.
18.          Посадові особи відповідача надіслали наказ та направлення на номер телефону                       НОМЕР_1 , який вказано у ЄДР у відомостях про ТОВ «Брама Інжинірінг».
19.          Зазначений номер телефону належить бухгалтеру ТОВ "Українські інвестиційні технології" ОСОБА_2 , а не директору ТОВ «Брама Інжинірінг» ОСОБА_4. чи уповноваженій особі товариства.
20.           13- 14 червня 2024 року посадові особи Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці провели позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у ТОВ «Брама Інжинірінг» за адресою: місто Луцьк, проспект Грушевського, 30, за відсутності директора ТОВ «Брама Інжинірінг» ОСОБА_4. 
21.          ТОВ «Брама Інжинірінг» зареєстроване за адресою місто Луцьк, проспект Волі, 44/3.
22.           14 червня 2024 року посадові особи Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці склали акт позапланового заходу державного нагляду (контролю)              № ЗХ/ВЛ/16726/231, в якому зафіксували порушення ТОВ «Брама Інжинірінг» вимог частини першої статті 21 КЗпП України та частини четвертої статті 24 КЗпП України, а саме, ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Брама Інжинірінг» головним бухгалтером з 06 лютого 2024 року по 01 квітня 2024 року без належного оформлення трудових відносин. Контролюючий орган дійшов висновку, що керівник ТОВ «Брама Інжинірінг» допустив до роботи ОСОБА_1 без укладення трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади про прийняття працівника на роботу.
23.           14 червня 2024 року Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці видало припис № ЗХ/ВЛ/16726/231/П про усунення виявлених порушень шляхом забезпечення додержання норм законодавства про працю.  
24.          ТОВ «Брама Інжинірінг» подало скаргу на припис до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.
25.           29 липня 2024 року Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці залишило скаргу без задоволення, а припис - без змін.
26.          Суд першої інстанції встановив, що висновки акта позапланового заходу державного нагляду (контролю) ґрунтуються лише на поясненнях двох осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
27.           ОСОБА_2 надала пояснення у судовому засіданні під присягою, що вона як фізична особа-підприємець займалася пошуками помічника, познайомилася з ОСОБА_1 та домовилася з нею про виконання певного об`єму бухгалтерської роботи за винагороду.
28.           ОСОБА_1 пояснила у судовому засіданні, що з директором ТОВ «Брама Інжинірінг» не знайома, а завдання з бухгалтерського обліку їй давала безпосередньо ОСОБА_2 .
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
29.          Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також враховуючи межі касаційного перегляду справи, визначені статтею 341 КАС України, Верховний Суд виходить з такого.
30.          Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
31.          Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
32.          Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
33.          Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
34.          Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими з огляду на таке.
35.          Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
36.          Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон № 2073-IX) здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.
37.          Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 2073-IX адміністративний орган зобов`язаний використовувати свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Мета, з якою надано повноваження, визначається законом або випливає з його положень.
38.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
39.          Таким чином, суд здійснює перевірку рішень суб`єктів владних повноважень на предмет їх відповідності вимогам закону, дотримання меж повноважень та встановленого порядку, а також забезпечення принципу пропорційності. Водночас суд не наділений повноваженнями самостійно визначати доцільність обраного адміністративним органом заходу реагування чи замінювати його на інший, оскільки це перебуває в дискреційних повноваженнях органу.
40.          Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 825/602/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 826/10548/17 (щодо визначення поняття «дискреційні повноваження»).
41.          Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частини перша, четверта, шоста і сьома статті 43 Конституції України).
42.          Право на працю закріплене також в ключових міжнародних документах, зокрема статті 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права 1966 року.
43.          Укладаючи трудовий договір з роботодавцями, громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов`язків; трудовий договір є основним юридичним фактом, із яким пов`язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин (абзац третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 лютого 2023 року № 1-р/2023).
44.           Пункт другий частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» визначає, що роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
45.          Власник підприємства або уповноважений ним орган, відповідно до абзацу першого Порядку повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413, подає до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування повідомлення про прийняття працівника на роботу.
46.          Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП України).
47.          Тобто фактичний допуск працівника до роботи є підставою для визнання трудового договору укладеним, навіть якщо він не був оформлений у письмовій формі.
48.          Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 0540/5987/18-а дійшов висновку, що характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28 липня 2010 року № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
49.          У постанові від 20 січня 2023 року у справі № 824/849/18-а Верховний Суд додатково вказав, що основними ознаками трудового договору є: праця юридично несамостійна, що протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи) шляхом виконання вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
50.          При цьому без оформлених трудових відносин особа (працівник) позбавляється конституційних гарантій, передбачених, зокрема, статтями 43 (кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення та право на своєчасне одержання винагороди за працю) та 45 (кожен, хто працює, має право на відпочинок, яке забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час; максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та право на оплачувану щорічну відпустку, вихідні та святкові дні) Конституції України (постанова Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі                             № 0540/8959/18-а).
51.          Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
52.          Таким органом є Державна служба України з питань праці (Держпраці), яка, відповідно до пункту 3 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, реалізує державну політику, зокрема, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
53.          Для здійснення планового або позапланового заходу Державна служба з питань праці, з огляду на частину першу статті 7 Закону № 877-V, видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
54.          На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (частина друга статті 7 Закону № 877-V).
55.          Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина третя статті 6 Закону № 877-V)
56.          Для цього, відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону № 877-V,  перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
57.          Отже, обов`язок пред`явлення посвідчення (направлення) виникає безпосередньо перед початком здійснення заходу, тобто в момент фактичного прибуття інспектора на місце проведення перевірки. Водночас Закон № 877-V не встановлює обов`язку попереднього направлення цих документів суб`єкту господарювання до моменту початку перевірки.
58.          ТОВ «Брама Інжинірінг» у позовній заяві покликалося на порушення інспектором праці вимог статей 6, 7 Закону № 877-V щодо повідомлення про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю).
59.          З метою забезпечення належного інформування ТОВ «Брама Інжинірінг» про позапланову перевірку та створення умов для присутності його керівника або уповноваженої особи, відповідач направив на контактний номер телефону позивача, зазначений у ЄДР, копії наказу від 10 червня 2024 року № 294/ЗХ-ЗК та направлення від 10 червня 2024 року                     № ЗХ/1/9119-24.
60.          Суди попередніх інстанцій, встановивши, що номер телефону, зазначений в ЄДР, фактично не належав директору ТОВ «Брама Інжинірінг», не взяли до уваги, що саме суб`єкт господарювання несе ризик неотримання офіційних повідомлень у разі, якщо надані ним державі контактні дані є недостовірними або неактуальними.
61.          Контролюючий орган вправі повністю покладатися на відомості, внесені до ЄДР, а недбале виконання підприємством обов`язку щодо оновлення таких даних (пункт 18 частини другої статті 9 та абзац перший частини четвертої статті 17 Закону України від 15 травня         2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань») не може бути підставою для визнання дій інспектора протиправними. Такий підхід відповідає принципу належної обачливості у відносинах між державою та суб`єктами господарювання.
62.          Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі 1947 року (далі - Конвенція № 81), ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, а також наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.
63.          Тлумачення статті 12 Конвенції № 81 дає підстави для висновку, що поняття «підприємство, яке підлягає інспекції» не зводиться виключно до юридичної адреси суб`єкта господарювання, зазначеної у ЄДР, а інспектор праці зобов`язаний здійснювати нагляд (контроль) за дотриманням трудового законодавства саме там, де фактично виконуються роботи працівниками. Обмеження інспекційних відвідувань виключно юридичною адресою (яка часто не збігається з реальним місцем провадження діяльності) суперечило б меті державного нагляду (контролю) та фактично позбавляло б працівників ефективного захисту їхніх прав.
64.          Враховуючи статтю 9 Конституції України та статтю 19 Закону України від 29 червня    2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України», положення Конвенції № 81 мають пріоритет над нормами Закону № 877-V у частині визначення місця проведення інспекційного відвідування.
65.          У постанові від 31 жовтня 2024 року у справі № 300/6438/21 Верховний Суд вказав, що сенс інспекційного відвідування у багатьох випадках і полягає у раптовості та несподіваності перевірки, завдяки чому у випадку об`єктивної дійсності і можливо виявити певні порушення законодавства про працю, зокрема, фактичний допуск особи до роботи без укладення трудового договору.
66.          Метою інспекційного відвідування щодо виявлення неоформлених трудових відносин є саме фіксація фактичного виконання робіт працівниками безпосередньо в момент перевірки. Тому вимога про обов`язкову присутність керівника (або його представника) суб`єкта господарювання на початку інспекційного відвідування не є абсолютною, зокрема з огляду на положення Конвенції № 81. Очікування прибуття керівника (або його представника) створювало б можливість для роботодавця усунути ознаки порушень (зокрема, шляхом залишення робочих місць особами, допущеними до роботи без належного оформлення), що нівелювало б ефективність державного нагляду (контролю) та суперечило б принципу раптовості, який є ключовим для досягнення мети інспекції праці.
67.          Верховний Суд також звертає увагу на те, що формальні порушення або недоліки під час перевірки чи фіксації порушення трудового законодавства не є безумовною підставою для скасування її результатів, якщо вони не перешкоджають встановленню суті справи та виявленню порушення (пункт 85 постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі      № 120/12494/23).
68.          У такому разі неповідомлення ТОВ «Брама Інжинірінг» про позаплановий захід державного нагляду (контролю) через неактуальні контактні дані, а також здійснення інспекційного відвідування за місцем фактичного виконання робіт, а не за юридичною адресою Товариства, не є порушеннями, що впливають на законність проведеної перевірки. Такі дії інспектора узгоджуються зі стандартами Конвенції № 81 та спрямовані на досягнення легітимної мети - захист прав особи, яка звернулася зі скаргою про можливе використання неоформлених трудових відносин.
69.          Особливістю спору у цій справі є те, що позивач визнавав фактичне ведення ОСОБА_1 бухгалтерського обліку ТОВ «Брама Інжинірінг» на підставі договору б/н про надання послуг, укладеного 01 січня 2024 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , і договору № 01/01/2024 про надання бухгалтерських послуг, укладеного 01 січня 2024 року між ТОВ «Брама Інжинірінг» та ФОП ОСОБА_2 . 
70.          Тобто  ТОВ «Брама Інжинірінг» стверджувало, що не має прямих трудових чи договірних відносин з ОСОБА_1 та не давало їй доручень, при цьому робота була організована в офісі     ФОП ОСОБА_2 ,  яка і здійснювала оплату фактичному виконавцю.
71.          Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
72.          Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів (частина друга статті 8 Закону № 996-XIV).
73.          Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (частина третя статті 8 Закону                 № 996-XIV).
74.          Частина четверта статті 8 Закону № 996-XIV визначає, що для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації:
-          введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером;
-          користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи;
-          ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або підприємством, суб`єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності;
-          самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.
75.          Тобто законодавець передбачає два варіанти організації бухгалтерського обліку на договірних засадах:
- укладення договору з ФОП-бухгалтером (суб`єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку), який особисто надає послуги;
- укладення договору з підприємством (юридичною особою), що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності.
76.          Водночас обрання підприємством певної форми організації бухгалтерського обліку не виключає можливості виникнення фактичних трудових відносин з особою, яка безпосередньо виконує функції головного бухгалтера.
77.          Головний бухгалтер належить до посадових осіб юридичних осіб, створених у формі товариств (частина перша статті 99-1 Цивільного кодексу України). Подібна норма існувала у частині третій статті 65 Господарського кодексу України (втратив чинність 28 серпня 2025 року відповідно до пункту 3 статті 17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 09 січня 2025 року № 4196-IX).
78.          Посадову особу головного бухгалтера може бути притягнуто до адміністративної відповідальності (за порушення податкового законодавства, правил бухобліку тощо) та кримінальної відповідальності (зокрема, стаття 212 Кримінального кодексу України). Головний бухгалтер також відповідає за збитки, завдані підприємству.
79.          Верховний Суд звертає увагу на те, що суди першої та апеляційної інстанцій, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, не перевірили фактичний зміст правовідносин між ТОВ «Брама Інжинірінг» та ОСОБА_1 , зокрема не з`ясували, чи мало місце систематичне виконання останньою функцій за посадою головного бухгалтера.
80.          З огляду на частину сьому статті 8 Закону № 996-XIV головний бухгалтер або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства: забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає інформацію центральному органу виконавчої влади у випадках, передбачених законодавством про запобігання легалізації доходів.
81.          Тобто функції головного бухгалтера поєднують організацію контролю за відображенням господарських операцій на рахунках обліку, поданням фінансової звітності та контроль за повнотою і достовірністю обліку.
82.          Наведені функції мають характер постійної, систематичної, безперервної діяльності, що здійснюється у безпосередньому підпорядкуванні керівництву підприємства.
83.          У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа (частина перша стаття 11 Закону № 996-XIV). 
84.          Уповноважена особа у цьому контексті - це особа, яка діє від імені керівника підприємства на підставі довіреності (статті 237, 244 Цивільного кодексу України) або відповідно до статуту юридичної особи (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України).
85.          Тобто  частину першу статті 11 Закону № 996-XIV слід тлумачити на користь того, що керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа має забезпечувати ведення бухгалтерського обліку, нести відповідальність за його організацію та підписувати фінансову звітність.
86.          У справі, що розглядається, ТОВ «Брама Інжинірінг» уклало договір з ФОП ОСОБА_2 , однак фактично бухгалтерські послуги надавалися не ФОП ОСОБА_2 , а іншою особою - ОСОБА_1 . При цьому, суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили, чи є ОСОБА_1 підприємцем (ФОП) або самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку. 
87.          Таким чином, суди попередніх інстанцій не встановили, що ОСОБА_1 могла самостійно надавати бухгалтерські послуги ТОВ «Брама Інжинірінг» відповідно до вимог Закону № 996-XIV.
88.          Також суди не оцінили обставини укладення ТОВ «Брама Інжинірінг» договору на ведення бухгалтерського обліку з ФОП ОСОБА_2 та фактичне виконання таких робіт ОСОБА_1 .
89.          Бухгалтерський облік ведеться підприємством безперервно з дня його реєстрації до дня ліквідації згідно з частиною першою статті 3 Закону № 996-XIV. Оскільки кожна господарська операція підлягає відображенню у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку, така діяльність за своїм характером є процесом праці, а не виконанням конкретного завдання з досягненням індивідуально визначеного результату, що є характерним для цивільно-правових відносин.
90.          У такому разі, якщо організація бухгалтерського обліку здійснюється не на договірних засадах з суб`єктом підприємницької діяльності, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку, а фізична особа, яка не має статусу підприємця чи самозайнятої особи у сфері бухгалтерського обліку, фактично виконує функції головного бухгалтера підприємства, Державна служба з питань праці має підстави вважати такі правовідносини трудовими та вимагати їх належного оформлення відповідно до вимог статті 24 КЗпП України.
91.          Кваліфікація дій роботодавця як порушення трудового законодавства є прямим обов`язком інспектора праці, відповідно до статті 259 КЗпП України, та належить до його компетенції.
92.          Верховний Суд підкреслює, що для виконання функцій головного бухгалтера особі необхідно: мати постійний доступ до електронного підпису директора підприємства для підписання звітності, первинних документів; корпоративних програм обліку, банківських систем, електронних кабінетів платника податків; мати можливість оперативно взаємодіяти з керівництвом підприємства для отримання роз`яснень, узгодження господарських операцій, виконання поточних доручень; мати доступ до конфіденційної інформації про фінансово-господарську діяльність підприємства.
93.          Головний бухгалтер виконує доручення керівника підприємства, що випливають із поточних потреб господарської діяльності: підготовка довідок, розрахунків, пояснень для контролюючих органів, оформлення первинної документації для конкретних операцій тощо. Така підпорядкованість та обов`язковість виконання поточних доручень є характерною ознакою трудових відносин.
94.          Тому у разі виконання фізичною особою, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, повноважень головного бухгалтера (особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства), що передбачає систематичне виконання організаційно-розпорядчих функцій, підписання фінансової, податкової та іншої звітності, можливе виключно на підставі трудового договору.
95.          Відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
96.          Державна служба з питань праці під час розгляду справи наполягала на тому, що         ОСОБА_1 фактично виконувала функції головного бухгалтера ТОВ «Брама Інжинірінг» протягом неповних двох місяців та робота не мала характер разового виконання конкретного завдання; ОСОБА_1 виконувала поточні завдання відповідно до потреб підприємства, хоча й не за місцем розташування ТОВ «Брама Інжинірінг», проте була інтегрована у виробничий процес підприємства, мала доступ до конфіденційної інформації, корпоративних систем обліку.
97.          Проте суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не надали правової оцінки наведеним обставинам, зокрема: чи здійснювала ОСОБА_1 введення бухгалтерського обліку на постійній основі протягом періоду з 06 лютого по 01 квітня 2024 року; чи мала ОСОБА_1 доступ до електронного підпису директора ТОВ «Брама Інжинірінг» та корпоративних програм обліку підприємства; чи отримувала ОСОБА_1 поточні доручення від керівника ТОВ «Брама Інжинірінг» щодо виконання конкретних завдань; чи підписувала ОСОБА_1 фінансову звітність від імені ТОВ «Брама Інжинірінг» та чи взаємодіяла з контролюючими органами від імені Товариства.
98.          Згідно з абзацом другим пункту 2.12 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна.
99.          Відповідно до вимог пунктів 25, 26 розділу III Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером, підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.
100.          Строки подання фінансової звітності визначаються законодавством (частина перша статті 14 Закону № 996-XIV), а відповідальність за несвоєчасне подання або неподання звітності несуть саме посадові особи підприємства, в тому числі головний бухгалтер. 
101.          Порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків (стаття 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення); неподання або несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) (стаття 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення) є підставою для адміністративної відповідальності посадової особи, що можливо лише у трудових відносинах.
102.          Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суди попередніх інстанцій обмежилися переліком формальних ознак трудових відносин (відсутність наказу про прийняття на роботу, відсутність виплат від ТОВ «Брама Інжинірінг» на користь ОСОБА_1 , наявність договорів з     ФОП ОСОБА_2 ), однак не надали оцінки фактичному змісту правовідносин.
103.          Водночас матеріали справи містять звернення ОСОБА_1 до Державної служби з питань праці від 23 травня 2024 року, в якому вона вказала, що працювала головним бухгалтером у   ТОВ «Брама Інжинірінг» з 06 лютого по 01 квітня 2024 року за встановленим графіком роботи (з 08:00 по 17:00); пояснення, зафіксовані у технічному записі під час інспекційного відвідування; акт перевірки від 14 червня 2024 року № ЗХ/ВЛ/16726/231.
104.          Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності встановлення фактичного змісту правовідносин: у трудових відносинах працівник зобов`язується виконувати роботу (трудову функцію) з визначеної професії, спеціальності, кваліфікації або посади (частина перша статті 21 КЗпП України); а у цивільно-правових відносинах виконавець зобов`язується виконати певну роботу і передати її результат замовникові (стаття 837 Цивільного кодексу України).
105.          Всупереч вимогам частини третьої статті 90 КАС України, суди попередніх інстанцій не надали оцінки доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, а також не врахували, що відсутність оформлених трудових відносин саме собою не свідчить про їх відсутність як таку, а навпаки, може свідчити про порушення частини третьої статті 24 КЗпП України (допуск до роботи без укладення трудового договору та без повідомлення податкового органу).
106.          Верховний Суд зазначає, що використання конструкції, за якою підприємство укладає договір з ФОП, який, у свою чергу, залучає фізичну особу для фактичного виконання робіт, створює передумови для: уникнення сплати єдиного соціального внеску (військового збору, ПДФО); позбавлення працівника гарантій, передбачених трудовим законодавством (оплата відпусток, лікарняних, вихідної допомоги тощо); ухилення від відповідальності за порушення вимог законодавства про працю; створення штучних перешкод для реалізації працівником своїх трудових прав.
107.          Надання копії договору з ФОП ОСОБА_2 від 01 січня 2024 року № 01/01/2024 лише до суду також може свідчити про приховування трудових правовідносин. Суди попередніх інстанцій не оцінили реальність договірних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зокрема, укладення (підписання) ними будь-яких угод до початку проведення відповідачем позапланового заходу державного нагляду (контролю).
108.          Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про відсутність будь-яких правовідносин між ТОВ «Брама Інжинірінг» та   ОСОБА_1 виключно на підставі відсутності наказу про прийняття на роботу і трудової книжки, чим допустили помилкове тлумачення положень частини другої статті 24 КЗпП України.
109.          Закон № 996-XIV дійсно надає підприємству право обрати форму організації бухгалтерського обліку, у тому числі шляхом укладення договору з суб`єктом підприємницької діяльності. Водночас формальне укладення цивільно-правового договору не виключає можливості виникнення фактичних трудових відносин, якщо за своїм змістом правовідносини мають всі ознаки трудових.
110.          Частиною другою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
111.          Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
112.          З огляду на положення статті 341 КАС України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а тому не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
113.          Аналогічні застереження містяться у Рекомендаціях R(95)5 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та покращення функціонування систем та процедур оскарження судових рішень від 07 лютого 1995 року (Recommendation R(95)5 concerning the introduction and improvement of the functioning of appeal systems and procedures in civil and commercial cases). Зокрема, у пункті «g» статті 7 Рекомендацій R(95)5 зазначено, що у суді третьої (касаційної) інстанції не можна представляти нові факти та нові докази.
114.          Відсутність процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове рішення у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
115.           З огляду на частину другу статті 353 КАС України порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, є підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд.
116.          Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
117.          Невстановлення та ненадання оцінки судами першої та апеляційної інстанцій обставинам справи призвело до неправильного застосування норм матеріального права, зокрема статті 24 КЗпП України, частини четвертої статті 8, частини сьомої статті 8, частини першої статті 11 Закону № 996-XIV, а також порушення норм процесуального права, зокрема  частини третьої статті 90, частини другої та третьої статті 242 КАС України.
118.          Зважаючи на це, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
119.          При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати мотиви, викладені у цій постанові, та вжити заходів для повного та всебічного встановлення обставин справи, дослідження доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, застосування критеріїв розмежування трудових та цивільно-правових відносин, викладених у практиці Верховного Суду, а також надати правову оцінку всім обставинам справи та доводам сторін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ: 
Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року скасувати, а справу           № 140/10379/24 - передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Я.О. Берназюк
                                                                                                    О.П. Стародуб
                                                                                                    С.М. Чиркін