ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року 
м. Київ
справа № 280/12849/21
адміністративне провадження № К/990/21464/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В., 
суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу №280/12849/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Бишевської Н.А., суддів - Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.), 
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року без застосування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року без урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку №1078, з щомісячною виплатою 4114 грн 48 коп.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку №159 з січня 2016 року по день фактичного розрахунку.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що у період проходження військової служби позивачу не було проведено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, що передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». При нарахуванні індексації грошового забезпечення невірно встановлено базовий місяць у зв`язку зі збільшенням розміру грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без зміни розміру посадового окладу. Позивач зазначає, що в його випадку базовим місяцем повинен вважатися місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку він займав в січні 2008 року та в березні 2018 року. 
3. Також, позивач наголосив на безпідставності невиплати відповідачем щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року всупереч вимогам Постанови №1078.
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
4. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю:
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року без застосування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення;
- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року без урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку №1078;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу, ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку №1078, з щомісячною виплатою 4114 грн 48 коп.
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку №159 з січня 2016 року по день фактичного розрахунку.
5. Задовольняючи позовні вимоги суд констатував, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
6. Суд погодився з доводами позивача про те, що саме січень 2008 року у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.
7. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року.
Прийнято у цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.
8. Апеляційний суд зазначив, що березень 2018 року, у якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
9. Зауважив, що лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що грошове забезпечення позивача за період з березня 2018 року по вересень 2018 року індексації не підлягає.
Короткий зміст касаційної скарги 
10. Не погоджуючись із такою постановою суду апеляційної інстанції, у червні 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
11. Як на підстави касаційного оскарження судового рішення у цій справі указує на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
12. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21 та від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а.
13. Зазначає, що для вирішення питання про розмір індексації за період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року слід установити чи перевищив розмір підвищення грошового доходу у березні 2018 року розмір індексації, який припадав на цей місяць, однак суд апеляційної інстанції указаного факту не установив.
Позиція інших учасників справи
14. 12 вересня 2023 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов документ під назвою «Відзив на касаційну скаргу», у якому відповідач зазначає, зокрема, про те, що суди попередніх інстанцій помилково не взяли до уваги його доводи про пропуск позивачем строку звернення до суду.
15. Указує на необґрунтованість судових рішень у цій справі, просить скасувати такі та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
16. Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
17. Документ, поданий відповідачем, не містить доводів, які б спростовували доводи касаційної скарги. Водночас, зміст та вимога заявлені Військовою частиною НОМЕР_1 у відзиві, фактично, свідчать про незгоду відповідача із судовими рішеннями у цій справі, якими вирішено спір по суті.
18. Колегія суддів зауважує, що документом, у якому особа може викласти вимогу про скасування судового рішення, є касаційна скарга.
19. Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі №280/12849/21.
20. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач скористався своїм правом на касаційне оскарження та у відкритті касаційного провадження було відмовлено, то документ під назвою «Відзив на касаційну скаргу» не береться Судом до уваги при вирішенні цього спору.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
21. 15 червня 2023 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .
22. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року для розгляду справи №280/12849/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
23. Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі №280/12849/21 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
24. Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2025 року закінчено підготовчі дії, справу №280/12849/21 призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 08 вересня 2025 року, у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., для розгляду справи №280/12849/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Загороднюка А.Г.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
26. Судами установлено, що ОСОБА_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 серпня 2018 року №24-РС з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 24 вересня 2018 року виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
27. 28 вересня 2021 року, представник позивача надіслав відповідачу заяву, у якій просив виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби.
28. У відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2021 року №225/56/1110/фс зазначено, що індексація грошового забезпечення з грудня 2015 по 28 лютого 2018 року не виплачувалася у зв`язку з відсутністю фінансування. Окрім того, механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутній.
29. Відповідач, також, зазначив, що Військова частина НОМЕР_1 виконувала вимоги телеграми Департаменту фінансів Міністерства Оборони України №248/1485 від 26 березня 2018 року.
30. Вважаючи, що відповідач здійснив нарахування і виплату індексації із порушенням вимог законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позиція Верховного Суду
31. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
32. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
33. У межах цього касаційного провадження постанова суду апеляційної інстанції переглядається в частині наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо нарахування й виплати позивачу так званої фіксованої індексації (індексації-різниці) за період із 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року.
34. Переглянувши оскаржуване судове рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі установлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
35. Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
36. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
37. У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають установленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
38. Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року установлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
39. Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
40. Водночас, у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року до 24 вересня 2018 року не є спірними, на чому неодноразово наголошував позивач.
41. В абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції чинній в оспорюваному періоді) йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
42. Так, суд апеляційної інстанції вирішив, що грошове забезпечення позивача за період з березня 2018 року по вересень 2018 року індексації не підлягає, оскільки лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено.
43. Тобто, суд апеляційної інстанції вирішив питання про наявність/відсутність підстав для нарахування позивачу у період з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року поточної індексації, що не було предмету спору у цій справі. Разом з тим, питання щодо нарахування в оспорюваному періоду індексації-різниці судом апеляційної інстанції не вирішено.
44. У тексті касаційної скарги позивач щодо указаного періоду зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21 щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 в частині наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачу з 01 березня 2018 року «фіксованої» суми індексації грошового забезпечення.
45. Колегія суддів зазначає, що посилання на указаний висновок Верховного Суду є обґрунтованим, оскільки такий [висновок] стосуються подібних правовідносин та, в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України, підлягає урахуванню при вирішенні цього спору.
46. Так, в указаній постанові Верховного Суду зазначено, що відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції чинній в оспорюваному періоді) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. 
47. Тобто, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).
48. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
49. З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою установлені нові розміри окладів, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
50. З огляду на викладене, у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу ОСОБА_1 , відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
51. Як видно з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації у період з 01 березня 2018 року до 24 вересня 2018 року. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.
52. Отже, указані обставини є спірними в цій справі. Проте суд апеляційної інстанції їх не дослідив.
53. Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
54. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
55. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, що стосуються указаного періоду, суд апеляційної інстанції указані правовідносини не дослідив і не перевірив істотні для справи обставини, а відтак не підтвердив й не спростував доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної суми індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року до 24 вересня 2018 року і що це право порушив відповідач.
56. Так, для правильного застосування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд повинен дослідити наявні у матеріалах справи довідки про виплату індексації грошового забезпечення (а.с.8-8.3), довідки про доходи (а.с.9), та установити:
1) розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
2) суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
3) чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
57. Розмір підвищення доходу у березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
58. При визначенні розміру грошового забезпечення ураховуються його складові, які не мають разового характеру (абзац 5 пункту 5 Порядку №1078).
59. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
60. Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
61. Як зазначалось вище, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
62. Указані висновки підтримані Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21 та інших.
63. З огляду на викладене Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції не дослідив ці правовідносини; не з`ясував обставини, які необхідні для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; не установив, чи порушене право позивача на отримання суми індексації-різниці грошового забезпечення за указаний період, а якщо порушене, то яка сума належить до перерахунку й виплати з боку відповідача за указаний період.
IV. Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
64. За результатами касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегія суддів констатує, що висновок суду апеляційної інстанції є таким, що зроблений без повного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України. Тому судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає вимогам законності й обґрунтованості, установленим статтею 242 КАС України.
65. Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може установлювати або вважати доведеними обставини, які не були установлені в оскаржуваній постанові.
66. Оскільки для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та установити додаткові обставини, Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи у відповідній частині.
67. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
68. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
69. У тексті касаційної скарги позивач просить залишити рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року без змін.
70. Проте зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що задовольняючи позовні вимоги, які стосуються періоду з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року, суд першої інстанції не навів жодних мотивів їх задоволення.
71. Ураховуючи те, що Верховний Суд констатував помилковість висновків суду апеляційної інстанції, а суд першої інстанції взагалі не досліджував спірні правовідносини у цій частині, Суд вважає за необхідне направити справу №280/12849/21 на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
72. Під час нового розгляду справи судам необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку указаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
V. Висновки щодо судових витрат
73. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року скасувати в частині вирішення позовних вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2018 року по 24 вересня 2018 року, а справу №280/12849/21 у цій частині направити на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
3. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі №280/12849/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................
А.В. Жук
А.Г. Загороднюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду