ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 678/963/25
Провадження № 33/820/591/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.
за участю секретаря судового засідання Романової А.В.
захисника Киричука С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

 
ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 11 червня 2025 року о 00.07 год. водій ОСОБА_1 по вул. Соборна, 41/2 в селищі Летичів керував транспортним засобом ВАЗ 21703, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6810 та в найближчому лікувальному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року ОСОБА_1  визнанийвинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

 
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

 
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальностіОСОБА_1  просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що з відеозапису неможливо встановити, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Вказує, що встановлення його особи відбулося з порушенням, оскільки посвідчення водія, паспорту або іншого документу він працівникам поліції не пред`являв. 
Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.2 ст.254 КУпАП, оскільки протокол був складений уповноваженою особою без його присутності та йому не було вручено другий примірник. 
Крім того, час керування ним авто, який зазначений у протоколі, не відповідає часу, який зафіксований на відео, дата та час складання протоколу зазначається 11.06.2025 року о 00:51:02 год., а фрагмент відеозапису наявного в матеріалах справи закінчується в 00:09:13 год., тобто через 40 хв. після закінчення фіксування на камеру, поліцейський тільки почав складати протокол. 
Посилається на те, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає змісту ч.1 ст. 130 КУпАП, є викривлена та незрозуміла. 

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, поважних причин неявки не повідомив, що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
Захисник Киричук С.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав.
Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржує процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу, а відтак і доведеність наявності в його діях складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1статті 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1  відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
           Судом в ході розгляду справи встановлено, що11 червня 2025 року о 00.07 год. водій ОСОБА_1 по вул. Соборна, 41/2 в селищі Летичів керував транспортним засобом ВАЗ 21703, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Факт керування транспортним засобом 11 червня 2025 року ОСОБА_1 не оскаржується, до того ж є зафіксованим належним чином на доданому до протоколу відеозаписі.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358087 від 11 червня 2025 року, в якому зафіксовані місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення (а/с 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11 червня 2025 року, згідно якого працівником поліції виявлені у  ОСОБА_1  ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка вимова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 він відмовився(а/с 2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зафіксовані виявлені поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова), а також, що водій відмовився від огляду у закладі охорони здоров`я (а/с 6); відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано як факт керування транспортним засобом, так і факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а/с 8).
Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі чітко відмовився.
Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції їдуть за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який заїхав у двір та зупинився, працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , вказавши причиною зупинки дію комендантської години та перевірку документів, а також, що він не зупинив транспортний засіб на їх вимогу, в ході спілкування із водієм, працівниками поліції було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, що було зазначено у протоколі, у зв`язку з чим поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан  алкогольного сп`яніння на місці  зупинки або в медичному закладі, однак він відмовляється від проходження такого огляду, зазначивши, що вони його не зупинили. Після чого поліцейський зазначає, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього та роз`яснює ст.63 Конституції України та права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що з відеозапису неможливо встановити, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу. 
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння.
Згідно з частинами 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що протокол складався за відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала чіткі підстави вважати, що він мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, працівники поліції, керуючись частиною 1 статті 130 КУпАП та пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.
        Також апеляційний суд вважає неспроможними доводи, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає змісту ч.1 ст. 130 КУпАП, є викривлена та незрозуміла, а також щодо часу відеозапису та часу складання проколу,  оскільки в протоколі суть адміністративного правопорушення викладена у відповідності до змісту статей 130 ч.1, 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735. Тоді як ненадання відеозапису під час складання протоколу не свідчить про недійсність цього протоколу.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що встановлення його особи відбулося з порушенням, оскільки посвідчення водія, паспорту або іншого документу він працівникам поліції не пред`являв, не приймаються до уваги.
Згідно відеозапису із нагрудної боді-камери поліцейського, ОСОБА_1 було запропоновано надати документи – посвідчення водія і документи на транспортний засіб, але він усвідомлював факт спілкування саме з працівниками поліції, які вимагали у нього надати документи, цілеспрямовано цього не робив. Його було ідентифіковано працівником поліції на службовому планшеті. Крім того, із характеру спілкування з працівниками поліції випливає, що ОСОБА_1 щодо своєї ідентифікації працівником поліції не заперечував, а навпаки у них сам дізнався інформацію, яка стосується його перебування на військовому обліку, також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає, що його дані про особу встановлені неправильно, тільки посилається на порушення процедури при їх отриманні поліцейським, а саме не з наданих ним документів, а з інших джерел. 
Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», натомість ОСОБА_1 намагався своєю поведінкою уникнути відповідальності.
Доводи ОСОБА_1 , що протокол був складений уповноваженою особою без його присутності та йому не було вручено другий примірник, спростовуються дослідженими судом доказами.
Згідно відеозапису, працівники поліції неодноразово питали ОСОБА_1 , чи буде він ознайомитися з протоколом, який від підпису та отримання другого примірника відмовився.
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 не був згоден з діями працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, а також про оскарження ним таких дій у встановленому законом порядку.
Доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції не було допущено порушень норм матеріального чи процесуального права. 
З огляду на наведене, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП та у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скаргиособи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя