Справа № 450/2027/25                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І. 
Провадження № 33/811/1264/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Книша О.Я., законного представника потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Книша О.Я. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,   ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 липня 2025 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот ) грн. 00 коп. в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605, 60 гривень судового збору.
Згідно з постановою, 29.04.2025 року близько 12:00 год. гр. ОСОБА_3 вчинив булінг психологічного та фізичного характеру відносно однокласника ОСОБА_4 , дані вчинки останній вчиняє систематично під час навчального процесу в Старосільському ліцеї, чим могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з боку ОСОБА_3 , в с. Старе Село, вул. 1-го травня.
Своїми діями ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.173-4 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Книш О.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 липня 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що не погоджується з винесеною постановою.
Зазначає, що судом зазначено про те, що подія мала місце 29.04.2025, проте у протоколі вказано, що правопорушення вчинено 30.04.2025. 
30.04.2025 вказана подія, тобто конфлікт ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в ліцеї не відбулась, відповідно у протоколі час вчинення правопорушення, зазначено невірно.
Також, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів системності, повторності такого діяння зі сторони ОСОБА_3 щодо ОСОБА_5 більше того як пояснив сам ОСОБА_3 він вступив в конфлікт із ОСОБА_5 оскільки захищав свою маму від образ ОСОБА_5 , що не враховано судом.
Крім того наголошує, що у протоколі не викладено суті вчиненого правопорушення, не зазначено об`єктивних ознак складу правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП. 
ОСОБА_1 , захисник Книш О.Я. апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.
Законний представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, просила постанову судді залишити без змін. Пояснила, що з її сином ОСОБА_6 навчається ОСОБА_7 , який періодично ображає її сина. Також, мало місце побиття її сина – ОСОБА_8 у спортзалі. Конфлікт триває з першого класу. Вона двічі зверталась до дирекції ліцею із заявами, але мали місце і усні звернення та телефонні дзвінки щодо неналежної поведінки ОСОБА_9 . Останній випадок мав місце 29.04.2025 під час якого ОСОБА_7 душив її сина, знімав це на мобільний телефон та виклав відео у соціальній мережі ТікТок. У неї була розмова із мамою ОСОБА_10 , а її чоловік телефонував до батька ОСОБА_10 щодо неналежної поведінки їхнього сина. Наголосила, що її син був наляканий, швидше в цей день прийшов додому зі школи та відмовлявся на наступний день йти до школи.
ОСОБА_11 (директор ліцею) в суді апеляційної інстанції пояснила, що мало місце письмове звернення ОСОБА_2 стосовно побиття та образ її сина – ОСОБА_12 , однокласником ОСОБА_8 . Вказала, що ОСОБА_2 писала двічі заяви, але також були і усні звернення стовно неналежної поведінки ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_4 . Наголосила, що після складання протоколу відносно матері ОСОБА_10 , він припинив ображати ОСОБА_4 , але почав ображати інших дітей, є заяви інших батьків щодо образ дітей. На даний час з ОСОБА_10 працює психолог. Також вказала, що через таку поведінку ОСОБА_10 , звертались до органу опіки та піклування та ювенальної поліції.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім цього, ст. 62 Конституції України визначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
На переконання апеляційного суду, рішення судді суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам
Як слідує з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП.
Статтею 173-4 КУпАП встановлена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Згідно з п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
У пункті 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28.12.2019 №1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
Тобто, типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключаютъ приниження честі та гідності дитини.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які є батьками малолітніх, що вчинили відповідне правопорушення відповідає принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами малолітнього потерпілого, який став жертвою булінгу і потребує захисту та інтересами батьків малолітнього кривдника, оскільки останні повинні відповідати за належну соціальну поведінку своєї малолітньої дитини та зобов`язані вживати заходів для її виховання, навчання, духовного і морального розвитку у дусі поваги до гідності інших людей.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП, що підтверджується такими доказами: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 451140 від 05 травня 2025 року (а.с.1), згідно з яким 29.04.2025 року близько 12:00 год. гр. ОСОБА_3 вчинив булінг психологічного та фізичного характеру відносно однокласника ОСОБА_4 , дані вчинки останній вчиняє систематично під час навчального процесу в Старосільському ліцеї, чим могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з боку ОСОБА_3 , в с. Старе Село, вул. 1-го травня;
заява ОСОБА_13 від 29.04.2025 відповідно до якої ОСОБА_13 просить адміністрацію Старосільського ліцею розглянути ситуацію щодо систематичних випадів булінгу стосовно її сина ОСОБА_14 учня 5 класу зі сторони однокласника ОСОБА_9 . Її син неодноразово скаржиться на приниження, образи, психологічний тиск з боку даного учня. 29.04.2025 стався випадок, який загрожував життю дитини – знепритомнів після того, як ОСОБА_10 його душив і знімав це та виклав у ТікТок;
протокол засідання комісії від 29.04.2025, який стосується розгляду заяви ОСОБА_13 відповідно до якого на засіданні ухвалено визнати дії ОСОБА_9 щодо ОСОБА_4 проявами булінгу (цькування).
письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
В суді апеляційної інстанції були допитані ОСОБА_2 та директор Старосільського ліцею Сухарина О., які підтвердили, що ОСОБА_7 неодноразово ображав ОСОБА_4 , що було підставою як письмових так і усних звернень матері з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_9 .
Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що правопорушення не носить системного характеру апеляційний суд звертає увагу на те, що як ОСОБА_2 , (мати ОСОБА_4 ), так і директор Старосільського ліцею ОСОБА_15 підтвердили у суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв психологічний та фізичний тиск (булінг) відносно ОСОБА_4 . Також системність вчинення підтверджується і письмовою заявою ОСОБА_13 та протоколом засідання комісії з протидії булінгу від 29.04.2025 зі змісту якого вбачається, що адміністрація закладу неодноразово направляла звернення до поліції, соціальної служби, проводили групові та індивідуальні бесіди з учнями та їх батьками, а також індивідуальні бесіди з батьками ОСОБА_9 .
Встановлені фактичні обставини свідчать про те, що дії ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_4 явно виходили за межі звичайного конфлікту та повинні розглядатись як вчинення булінгу відносно однокласника, адже характер та систематичність цькування могли заподіяти шкоду його фізичному та психологічному здоров`ю.
Отже, наведене свідчить про безпідставність доводів захисника Книша О.Я. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП.
Доводи апелянта щодо незгоди із датою вчинення правопорушення зазначеного у протоколі, а саме: 30.04.2025, апеляційний суд до уваги не бере та звертає увагу на те, що суддею першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи в тому числі і дату вчинення правопорушення 29.04.2025, спростовано наявну невідповідність, що викладено у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, що виключає її скасування з таких підстав.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 173-4 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
З огляду на викладене переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу адвоката Книша О.Я. слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Книша О.Я. в інтересах останньої без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                   Урдюк Т.М.