КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 761/32201/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12400/2025
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
15 жовтня 2025 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року у складі судді Савчук Ю.Н.,
за заявою акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-
 
                                                     В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2023 року ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», яке в подальшому було припинено в результаті його реорганізації шляхом перетворення, а саме, змінилась організаційно-правова форма юридичної особи, з державного підприємства на акціонерне товариство звернулося у суд із заявою про визнання виконавчого листа №761/32201/21 від 09 січня 2023 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва, про стягнення з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 951 779 грн 20 коп (з утриманням та перерахуванням до бюджету та державних цільових фондів податків та обов`язкових платежів), а також 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, таким що не підлягає виконанню в частині стягнення з боржника суми у розмірі 374 763 грн 06 коп.
 
Заява обґрунтована тим, що на момент прийняття судового рішення у вказаній справі судом апеляційної інстанції (23 листопада 2022 року), як і на момент подальшої видачі судом зазначеного виконавчого листа (09 січня 2023 року) у відповідача був відсутній обов`язок для виплат позивачу суми у розмірі 374 763 грн 06 коп у зв`язку із його припиненням, яке відбулось шляхом виплати позивачу вказаних коштів у вигляді вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку при звільненні останнього (13 серпня 2021 року). 
 
За вказаних обставин, заявник, посилаючись на положення ч.ч. 1-2 ст. 432 ЦПК України, просив заяву задовольнити. 
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року заяву АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.
 
В апеляційній скарзі АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання судових витрат.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права щодо врахування виплачених шести розмірів середнього заробітку при звільненні у випадку стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Посилається на те, що  сторонами не оспорюється факт виплати позивачу 13 серпня 2021 року при звільненні 374 763 грн 06 коп вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку.
 
Звертає увагу суду на те, що відповідачем вже виплачено позивачу середній заробіток за час можливого вимушеного прогулу з 13 серпня 2021 року по 13 лютого 2022 року, а повторне стягнення цієї суми у межах виконавчого провадження порушує баланс інтересів учасників трудових відносин.
 
Вважає, позиція суду першої інстанції, що виплачена вихідна допомога при звільнені не може бути зарахована в суму середнього заробітку за вимушений прогул не відповідає нормам матеріального права.
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Козир С.В. в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу, доводи якої є необґрунтованими залишити без задоволення, а законну ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року -  без змін.
 
В судовому засіданні Пальченко О.А. в інтересах АТ «НАЕК «Енергоатом» просила апеляційну скаргу задовольнити, адвокат Козир С.В. в інтересах ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Таким вимогам закону рішення суду відповідає в повній мірі.
 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов таких висновків.
 
Зі справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2022 року, яким відмовлено у позові ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. 
 
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» № 1045-к від 13 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника генерального директора - директора з нових ядерних установок ВП «Атомпроектінжиніринг» ДП «НАЕК «Енергоатом». 
 
Стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 951 779 грн 20 коп (з утриманням та перерахуванням до бюджету і державних цільових фондів податків та обов`язкових платежів) та 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат (а.с. 177-178 т.1).
 
Вказану постанову апеляційного суду постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року залишено без змін (а.с. 74-79 т. 2).
 
Установлено, що на виконання зазначеного судового рішення 09 січня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/32201/21 (а.с. 117-118 т. 2).
 
30 січня 2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 70871839 з примусового виконання виконавчого листа № 761/32201/21 від 09 січня 2023 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва (а.с. 96 т. 2).
 
Звертаючись у суд із заявою АТ «НАЕК «Енергоатом» як на підставу визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зазначеній частині, заявник посилався те, що останнім було виплачено стягувачу вихідну допомогу при звільненні у розмірі 374 763 грн 06 коп до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення  та видачі зазначеного виконавчого листа, відтак обов`язок боржника в частині виплати стягувачу зазначеної суми є відсутнім.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що вихідна допомога при звільнені працівника та середній заробіток за час вимушеного прогулу, у розумінні положень ст. ст. 44, 235 КЗпП мають різну мету та за своєю правовою природою є відмінними. 
 
Крім того, зауважив, що процесуально неможливо добровільно виконати судове рішення (повністю чи частково), яке набрало законної сили, на підставі якого було видано виконавчий лист, до його ухвалення, а тому визнав доводи заявника такими, що фактично ґрунтуються на незгоді із судовими рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанцій.
 
З такими висновками районного суду колегія суддів погоджується в повній мірі, з огляду на наступне.
 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
 
Якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.
 
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 зроблено правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
 
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
 
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
 
Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
 
При цьому, подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.
 
Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 432 ЦПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав.
 
Зі справи встановлено, що заявником сплачено 374 763 грн 06 коп у вигляді вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку при звільненні ОСОБА_1 .
 
Разом з тим, як вбачається зі справи судовим рішенням стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 951 779 грн 20 коп (з утриманням та перерахуванням до бюджету і державних цільових фондів податків та обов`язкових платежів) та 5 000 грн - на відшкодування моральної шкоди.
 
З огляду на що, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що вихідна допомога при звільнені працівника та середній заробіток за час вимушеного прогулу, у розумінні положень ст. ст. 44, 235 КЗпП мають різну мету та за своєю правовою природою є відмінними, а тому виплачена вихідна допомога при звільнені не може бути зарахована в суму середнього заробітку за вимушений прогул, після поновлення на роботі працівника, якого було звільнено незаконно.
 
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення скаржником норм закону.
 
З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення заяви.
 
На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
 
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування немає.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року. 
 
Суддя-доповідач: 

Судді: